# Toorfailide käsitlemine ja värvihaldus

Käesoleva osa autoriks on peamiselt Elle Stone, kes väärib suurt tänu. Seda on vaid põgusalt kohandatud &digikam;i konkreetsetele tingimustele.

## Sissejuhatus

Värvihalduse mõte on tagada, et kaamerast või skannerist pärit värvid oleksid usaldusväärselt seotud värvidega, mida sa tegelikult pildistasid või skannisid, et sinu monitoris kuvatavad värvid vastaksid kaamerast või skannerist pärit värvidele ja et värvid, mida sa trükid või esitad veebis, vastaksid sinu digitaalses pimikus loodud värvidele.

### Millist nuppu vajutada?

Kui asi puudutab värvihaldust, tahetakse ikka teada, millist nuppu vajutada, et saada soovitud tulemus. Paraku nõuab värvihaldus igal sammul teadlikku tegevust. Käesoleva osa eesmärk ongi anda piisavalt taustateavet värvihalduse kohta ning tuua ära mõned viidad veel põhjalikumale teabele, et sul tekiks võimalus langetada teadlikke otsuseid vastavalt sellele, milliseid tulemusi sa soovid näha.

### Kas värvihaldus on üldse vajalik?

Kui sinu pilditöötlus vastab kõigile allpool toodud kuuele kriteeriumile, siis ei ole vaja värvihalduse peale mõelda.

1. töötad monitoriga, mis on korrektselt kalibreeritud sRGB värviruumi (sellest täpsemalt allpool)

2. alustad pilditöötlust kaameras loodud JPEG-pildiga, mis on juba sRGB värviruumis

3. töötad redigeerimise ajal eranditult sRGB värviruumis

4. sinu printer eeldab pilte sRGB värviruumis

5. sinu skanner tekitab pilte sRGB värviruumis

6. sinu ainuke muu pildiväljund on e-post või veeb, kus sRGB on sisuliselt standard

## sRGB värviruum

### Miks on sRGB värviruum nii eriline?

sRGB on leidnud laialdast tunnustamist standardse värviprofiilina sisuliselt kõigi poolt, kes tegutsevad laiatarbe-pilditurul. sRGB pakkusid 1996. aastal välja Hewlett-Packard ja Microsoft laiatarbeseadmete standarditud värviruumina. HP ja MS sõnasid algses ettepanekus:

> Hewlett-Packard ja Microsoft teevad ettepaneku lisada standardse värviruumi sRGB toetus Microsofti operatsioonisüsteemile, HP toodetele, internetile ja kõigile huvitatud tootjatele. Selle värviruumi eesmärk on täiendada seniseid värvihalduse strateegiaid, võimaldades kolmanda värvide käsitsemise viisi operatsioonisüsteemides, seadmete draiverites ja internetis, mis kasutab lihtsat ja töökindlat seadmest sõltumatut värvidefinitsiooni. See tagab hea kvaliteedi ja tagasiühilduvuse minimaalse koormusega süsteemile. Värviruumi, mille aluseks on kalibreeritud kolorimeetriline RGB värviruum ja mis sobib hästi kineskoopmonitoridele (CRT), teleritele, skanneritele, digitaalkaameratele ja trükkimissüsteemidele, saavad tark- ja riistvaratootjad toetada minimaalsete kuludega...

> Praegu hoolitseb ICC (Rahvusvaheline Värvikonsortsium) selle eest, et sisendi värvid oleksid korrektselt seotud väljundi värviruumiga. See sobib hästi professionaalsetele kasutajatele. Kuid leidub hulgaliselt kasutajaid, kes ei vaja nii suurt paindlikkust ja kontrolli. Pealegi ei toeta enamik olemasolevaid failivorminguid ja võib-olla ei hakkagi toetama värviprofiilide põimimist ning lisaks sellele leidub rohkelt kasutamisjuhtumeid, mis õigupoolest ei soosi seda, et inimesed lisaksid failide mingeid lisaandmeid. Neid probleeme aitabki lahendada üldine standardne RGB värviruum... ühendades paljud standardsed ja mittestandardsed RGB monitoriruumid ühtseks standardseks RGB värviruumiks. Niisugune standard võib oluliselt parandada värvide usaldusväärsust töökeskkonnas. Kui näiteks operatsioonisüsteemi tootja toetab standardset RGB värviruumi, saavad sisend- ja väljundseadmete tootjad, kes samuti toetavad mainitud standardset värviruumi, hõlpsasti ja usaldusväärselt edastada värve, ilma et see tekitaks enamikul juhtudel täiendavat värvihaldusega seotud koormust.arhiveeritud koopia

Kui see nüüd kokku võtta, siis tänaseks peaaegu üleüldiselt omaks võetud sRGB värviruum on muutnud ja muudab lihtsamaks tarbijate elu (nad ei pea enam muretsema värvihalduse pärast), vähendab tootjate kulusid (nad ei pea enam muretsema laiatarbe-digitaalkaamerate, -skannerite, -monitoride, -printerite ja muu sellise ühilduvuse pärast) ning on mugavam piltide esitamiseks internetis (pole vaja muretseda ICC profiilide põimimise ja lugemise pärast - piisab, kui eeldada sRGB kasutamist).

Kui sRGB on nii hea ja muudab kõigi elu lihtsamaks, miks siis üldse kasutada mõnda muud värviruumi ja seeläbi tekitada probleeme värvihaldusega?

sRGB kavandati sisaldama värve, mida sai hõlpsasti kuvada laiatarbemonitoridel ja trükkida laiatarbeprinteritega, mis olid käibel 1996. aastal. Kuvatavate ja trükitavate värvide väikseim ühisnimetaja - tehniline termin on "värviulatus" - on palju väiksem kui värvikogum, mida me võime näha tegelikus maailmas, mida suudavad pildistada tänased digitaalkaamerad, trükkida tänased printerid ning ka väiksem kui juba laiatarbeturule jõudvatel uutel, laia värviulatusega monitoridel. Kõigi jaoks, kes soovivad ära kasutada juba praegu tavalisele tarbijale kättesaadavaid avaramaid värviulatusi, jääb sRGB värviulatus väikseks. Aga samas, kui sa ei kavatse oma digitaalpiltide töötlemisel avaramaid värviulatusi kasutada, ei ole mingit põhjust isegi mõelda sRGB-välistele värviruumidele ja nendega kaasnevatele värvihalduse probleemidele.

### Kui väike on sRGB?

Siin näeb sRGB piirangute visuaalset esitust võrreldes värvidega, mida me näeme reaalses maailmas. Sellel on kahemõõtmeliselt näha kõik värvid, mida me näeme (hobuserauakujuline ala) ning sRGB värviruumis leiduvad värvid (väiksem kolmnurkne ala).

Kui tahad näha kahemõõtmeliselt sRGB võrdlust mõne suurema värviruumiga, vaata Bruce Lindbloomi suurepärast veebilehekülge ja klõpsa seal kõigepealt "Info" ja siis "Information About RGB Working Spaces".

## Monitori RGB kalibeerimine ja profileerimine

### Kui ma soovin töötada ainult sRGB värviruumis, kas ma pean siis oma monitori kalibreerima?

Jah! Sõltumata sellest, kas sa piirdud sRGB pakutava värviulatusega või mitte, läheb vaja korralikult kalibreeritud monitori, sest sRGB eeldab, et monitori on kalibreeritud sRGB jaoks. Monitori kalibreerimisega täidad selle eelduse. Kui töötad sRGB pakutavas värviulatuses, tuleb kalibreerida monitor sRGB standardile kohaseks (või luua ja kasutada täpset monitori profiili või ka teha mõlemat korraga).

### Mida toob kaasa töötamine kalibreerimata monitoriga?

Sellel on mitmeid tagajärgi, millest ükski pole hea. Igal monitoril, olgu see kalibreeritud või mitte, on oma loomulik (kalibreerimata) valgepunkt, mida väljendatakse Kelvinites antud temperatuuriga. Kalibreeritud või ka kalibreerimata monitori valgepunkt in värv, mida sa näed, kui vaatad ekraanil puhta valge värviga lõiku. Puhas valge on see siis, kui pildi RGB väärtused on kõik ühtmoodi 255 (seda väljendatakse 8-bitisena): näiteks veebilehekülje või tekstidokumendi puhas valge taust. Võib muidugi mõelda, et valge on ju ikka valge, aga kui sul peaks olema võimalus panna kõrvuti mitu monitori, mille valgepunkt on erinevalt kalibreeritud, võid näha, et mida kõrgem on monitori valgepunkti temperatuur, seda sinisem tundub ekraan võrreldes madalama temperatuuriga valgepunktiga. Kui sul on võimalik oma monitori juhtida, muuda temperatuuri kõrgemaks või madalamaks (pea meeles, et taastaksid hiljem algse seadistuse, kui sa just ei leia, et mõni muu on parem). Silmad kohanduvad küll kiiresti püsiva valgepunktiga, kuid selle muutumisel on kerge näha, kuidas ekraan muutub vastavalt sinisemaks või kollasemaks. Kui sinu kalibreerimata monitor on liiga sinine (CRT loomulik värvitemperatuur on tavaliselt 9300K, sRGB aga eeldab 6500K), siis kipud pilte töödeldes seda tasakaalustama ning pildid tulevad sellised, et paistavad korralikult kalibreeritud monitoril liiga kollased ja soojad. Kui su monitor on aga kollakas, kuna värvitemperatuur on liiga madal (LCD loomulik värvitemperatuur peaks olema 5500K kandis), siis paistavad sinu pildid korralikult kalibreeritud monitoril liiga sinised ja liiga külmad.

Sobiva valgepunkti määramine on ainult üks osa monitori kalibreerimisest. Samuti tuleb määrata sobiv mustpunkt, heledus ja gamma. Kui sinu monitor on liiga tume, sest mustpunkt on määratud liiga väike, on tulemuseks pildid, mis paistavad korralikult kalibreeritud monitoril luitununa. Ja vastupidi - kui monitori mustpunkt on määratud liiga kõrgele, paistavad pildid korralikult kalibreeritud monitoril tumeda ja üleküllastununa.

Kui heledus või kontrast on liiga kõrge, tundub, nagu oleks piltidel rohkem "sära" kui tegelikult, nagu selgub vaatamisel korralikult kalibreeritud monitoril - ja lisaks teeb see kahju nii silmadele kui ka LCD ekraanile.

Kui monitori gamma pole korrektselt määratud, lähevad tooni üleminekud tumedast heledale kaotsi. Sel juhul võivad varjud või heledad toonid olla liigselt kokku surutud või vastupidi, mis sunnib kompenseerima teises suunas. Ja kui siis pilti vaadata korralikult kalibreeritud monitoril, võivad varjud (või ka heledad toonid) olla liiga heledad või tumedad ning ka ülejäänud pilt kannatab selle all. Veel hullem on see, kui sinu monitori R, G, või B katoodtorud (või nende LCD vasted) on paigast ära, sest siis on värvinihked - liiga palju rohelist, magentat, oranži jne., mis paratamatult tekib, kui sa püüad pilti töötlemise ajal "parandada" - korralikult kalibreeritud monitoril lausa valusalt silmatorkavad.

Sõltumata sellest, kas su monitor on korralikult kalibreeritud või mitte, võid üllatuda, kui võrdled pilti, mida oled töödelnud oma monitori taga, sama pildiga vaadatuna mõnel muul monitoril, olgu su enda kodus või sõbra juures. Meie igatahes olime: meil on kodus kaks Sony Trinitroni monitori, millest ühel on vigane roheline katoodtoru (liiga kõrge) ja teisel vigane sinine katoodtoru (samuti liiga kõrge). Ühel monitoril töödeldud pilt nägi teisel väga valesti välja, kuni me lõpuks ostsime mõlema monitori kalibreerimiseks ja profileerimiseks spektrofotomeetri. Paraku ei saa kumbkit monitori kalibreerida sobiva mustpunkti kuvamiseks, nii et need ei ole meil enam pilditöötluseks kasutusel. Niisiis, spektrofotomeetri üks pluss on ka see, et nii saab teada, millal on aeg monitori vahetada.

### "Mustpunkt" ja "valgepunkt" on mõistetavad, aga mida tähendab "gamma"?

Gamma tähendusest monitoris ja fotograafias annab kena ülevaate see Wikipedia artikkel, mille all on viidad suurepärastele lisateabe allikatele. Wikipedia sõnab: "Gammatihendust, nimetatud ka gammakodeerimiseks, kasutatakse lineaarse heleduse või RGB väärtuste kodeerimiseks videosignaalideks või digitaalvideofaili väärtusteks; gamma avamine on vastupidine, see tähendab dekodeerimisprotsess... Gammakodeerimine aitab seostada nii analoog- kui ka digitaalandmeid tajutavalt ühtsemalt." Eks ole, veidi segane. Aga loe Wikipedia artiklit põhjalikumalt ja uuri pilte. Lõpuks jõuab see kohale. Kui võtad pilditöötlust ja värvihaldust tõsiselt, siis tuleb sul lõpuks langetada otsus, millist gammat (või mõnda muud kodeerimis/dekodeerimisfunktsiooni) kasutada, kui kalibreerid monitori, profileerid digitaalkaamerat ja valid töövärviruumi. Kahtluse korral (see on mõeldud eelkõige neile, kes ikka kangesti tahavad vaid piirduda nupule vajutamisega!) arvesta, et nii monitoride kalibreerimisel kui ka töövärviruumide korral on väga levinud väärtus gamma=2,2.

### Mille poolest erineb monitori kalibreerimine ja profileerimine?

Värvuhaldusega tutvust tehes satuvad paljud segadusse ega oska aru saada, millest poolest erinevad monitori kalibreerimine ja profileerimine (mina kohe kindlasti sattusin). Siin tasub tsiteerida Hal Engeli suurepärast tsitaati &digikam;i kasutajate foorumis:

> Kalibreerimine on protsess, mille käigus seadmele antakse teatav kindel olek, kohandades selle seadistusi või mõnel muul füüsilisel moel. Näiteks monitori kalibreerimisega kaasneb selle valgepunkti, musta taseme, heleduse ja gamma kohandamine eelnevalt määratud või standardsetele väärtustele, kasutades monitori juhtimisvõimalusi ning muutes videokaardi gammatabelit... Erinevalt kalibreerimisest tähendab profiili loomine seadme iseloomustust, millega ei kaasne seadme juures mingeid muudatusi ega kohandamisi. See on pigem mõõtmine, mis annab tulemuseks faili, milles sisaldub seadme värvi- ja toonikarakteristika täpne matemaatiline kirjeldus. See fail ongi ICC profiil. Karakteristika hõlmab seadme värviruumi ülekandmist standarditud absoluutsesse värviruumi (seda nimetatakse ICC profiilis profiili värviruumiks, lühendiga PCS), seadme valgepunkti, mustpunkti, põhivärve ja muud teavet. Monitore iseloomustatakse (profileeritakse) tavaliselt siis, kui nad on kalibreeritud. Kokkuvõtvalt võib öelda, et kalibreerimine muudab seadet, andes selle värvide taasesitamise karakteristikale teatava kindla oleku. Profileerimine ehk iseloomustamine on mõõtmine, mille tulemuseks on (tavaliselt kalibreeritud) seadme värvide taasesitamise karakteristika üksikasjalik kirjeldus. (tsitaat on pärit siit)

Monitori kalibreerimine ei kuulu õieti värvihalduse alla. Kuid korralikult kalibreeritud ja/või profileeritud monitor on kahtlemata värvihalduse eeltingimus. Käesolev käsiraamat ei räägi lähemalt, kuidas monitori kalibreerida ja profileerida. Selleks tasub lugeda väga korralikku ArgyllCMS-i ja LProfi dokumentatsiooni. Ükspuha kumba tarkvara kasutamiseks oma monitori kalibreerimisel ja/või profileerimisel läheb vaja spektrofotomeetrit. See on seade, millega saab mõõta värvilõikude RGB väärtusi, mida kuvab monitoril kalibreerimis/profileerimistarkvara, näiteks Argyll või LProf. Argylli veebileheküljel on kirjas viimased andmed toetatud spektrofotomeetrite kohta. Usutavasti suudab LProf samuti toime tulla kõigi Argylli toetatud spektrofotomeetritega, sest mõlemal programmi koodi vastavad osad kattuvad.

### Kas monitori saab kalibreerida ka ilma spektrofotomeetrita?

Internetist leiab mitmeid viise monitori kalibreerimiseks ilma spektrofotomeetrita. Need silma järgi viisid on paremad kui üldse kalibreerimata jätmine ning sõltuvalt sinu silmateravusest ja monitorist võivad anda päris kasutatava tulemuse. Kuid mingil juhul ei ole silma järgi hindamine võrreldav monitori korraliku kalibreerimise ja profileerimisega. Muide, monitori kalibreerimine ja profileerimine spektrofotomeetriga võib tunduda esialgu isegi hirmutavana, aga tegelikult pole see üldse raske. Spektrofotomeetri võib hankida isegi vähem kui 100 dollari eest (kui hangid kallima mudeli, kontrolli, et see oleks tõepoolest parema kvaliteediga, sest muidu võid maksta lihtsalt tootja kaasa pandud tarkvara eest, mis Linuxi all ei töötagi). Argylli ja LProfi dokumentatsioon aitavad mõista monitori kalibreerimise ja profileerimise käiku, ilma et sa peaksid liigselt süüvima värvihalduse tõdedesse. Kui aga oled piisavalt teadmisi omandanud ja mõistad, et vajad teatavaks eesmärgiks teatavat laadi põhjalikumat monitori profiili, siis pakuvad mainitud programmid kõiki võimalusi, mida sul vähegi võib vaja minna.

### Aga kui ma olen otsustanud töötada ainult sRGB värviruumis, siis milliseid "&digikam;i nuppe" tuleks vajutada pärast monitori kalibreerimist?

Kui monitor on kalibreeritud sRGB standardile ja sa töötad eranditult sRGB värviruumis, võid digiKamis värvihalduse üldse välja lülitada. Sa ei pea &digikam;ile ütlema, millist monitori profiili kasutada, sest &digikam; kasutabki monitori värviruumi profiilina vaikimisi sRGB värviruumi. Samuti ei pea sa laskma &digikam;il värvihaldust kasutada, sest &digikam; kasutab sRGB-d vaikimisi nii sinu kaamera, printeri kui ka tööruumi puhul, täpselt nagu nägi ette HP ja MS ettepanek 1996. aastal.

Aga kui soovid ikkagi astuda esimesed sammud värvihalduse kasutamise teel, uuri seadistustedialoogi vastavat kaarti, lülita värvihaldus sisse ning vali sRGB oma monitori, kaamera, tööruumi ja printeri profiiliks. Kui oled juba kasutanud Argylli või LPRofi monitori profiili loomiseks pärast monitori kalibreerimist - see võib kanda näiteks nime "minumonitoriprofiil.icc" -, anna &digikam;ile teada, et see kasutaks monitori profiilina sRGB asemel "minumonitoriprofiil.icc".

### Kus asuvad arvutis kõik ICC profiilid?

Linuxis sõltub kõik sellest, kuhu sa midagi ise paned. Mina panen kõik oma ICC profiilid kataloogi /usr/share/color/icc, mis on praegu peaaegu standardne Linuxi ICC profiilide asukoht. Kui tarvitad seda kataloogi oma ICC profiilide jaoks, võib väga kergesti olla vaja muuta kataloogi õigusi, et saaksid selles nii lugemis- kui ka kirjutamisõiguse. Seejärel tuleb lihtsalt &digikam;ile öelda, kus profiilid asuvad.

### Kas valgusel ja seinal, lael, kardinatel või muul sisustusel, mis paikneb monitori lähedal, on ka mingi osa?

Jah! Korralik valgustus on korrektseks pilditöötluseks ning väljatrüki võrdlemiseks ekraanil nähtavate piltidega lausa hädavajalik. Kui valgus sinu töökoha juures on liiga ere, paistavad värvid monitoril liiga tumedana ja vastupidi. Kui sinu tööruumi valgusel on väike CRI (värviedastusindeks, mis tähendab, et sul pole täisspektriga lampi) või kui valgus tuleb sinu tööruumi aknast ning muutub vastavalt ilmale ja kellaajale (või, mis veel hullem, omandab tänu kardinale teatava tooni) või kui lagi ja seinad annavad monitorile oma tonaalsuse, siis valitseb oht, et sa "parandad" töötlemise ajal midagi, mida pole tegelikult olemas. Kõige parem oleks tagada nii palju kui võimalik (et peres ei tekiks tüli...) neutraalsed hallid lagi ja seinad, katta kinni aknad, kanda neutraalset tooni rõivaid ning kindlustada sobiv valgustase korralike lampide abil. Täpsemalt leiab andmeid, millised võiksid olla sobiv valgustase, lambid ja muud tingimused piltide töötlemisel ja väljatrüki võrdlemisel, järgmistest artiklitest:

## Kaamera profiil ja toorfaili töötlemise probleemid

### Milline on värvihalduse järgmine etapp?

Esiteks tasub kõrva taha panna, et paljud suurepärased elukutselised ja amatöörfotograafid salvestavad kõik oma pildid kaamera antud JPEG-piltidena ja töötavad eranditult sRGB värviruumis. Aga kui soovid töötada suuremas värviruumis või töödelda toorfaile (isegi kui lood toorfailidest sRGB pildifailid), loe edasi.

Pidades silmas küsimusi, mida on esitatud &digikam;i kasutajate foorumis, on tõenäoline, et kui sa loed käesolevat käsiraamatut, pildistad sa juba toorpilte digitaalpeegelkaameraga ning loodad, et kusagil värvihalduse segastes vetes leidub vastus, kuidas saada oma toorpildifailist kätte korralik pilt. Sa ei eksi! Järgmisena on sul vaja toorpildi töötlemiseks korrektset kaamera profiili. Aga enne seda tuleks vastata küsimusele, mida sa tegelikult peaksid esitama.

### Miks ei näe pilt, mille on loodud sellised toorpiltide teisendamise programmid, nagu dcraw või ufraw, välja samasugune nagu digiKami näidatav põimitud eelvaade?

Tore, et seda küsisid. Kõik digitaalkaamerate pildid on esialgu toorpildid sõltumata sellest, kas kaamera pakub kasutajale võimalust salvestada pilti ka toorpildifailina. Kui lased kaameral salvestada oma pildid JPEG-vormingus, kasutab kaamera sisseehitatud protsessorit toorfaili teisendamiseks JPEG-failiks. See põimitud eelvaade ongi selline, nagu näeb välja lõplik pilt, kui lased kaameral toorfaili asemel salvestada JPEG-faili.

Ma kõnelen hetkel Canoni kasutajana, kuid arvatavasti käituvad samamoodi vähemalt enamik, kui mitte kõik odavamad ja keskmises hinnaklassis digitaalpeegelkaamerad. Canon pakub kasutajale mitut pildistiili - neutraalne, standardne, portree, maastik ja nii edasi -, mis määravad kindlaks, kuidas töödeldakse toorfaili lõpliku pildi valmistamiseks sõltumata sellest, kas see töötlemine käib kaameras või hiljem mujal, kasutades Canoni DPP tarkvara. Canoni toorfailide töötlemise DPP tarkvara annab kasutajale täiendavaid juhtimisvõimalusi, kuid töötleb toorpildifaili siiski vastavuses valitud pildistiiliga. Enamik Canoni pildistiile lisab pildile "sära" andmiseks tugeva S-kõvera ja täiendavalt värviküllastust. Isegi kui valid "neutraalse" pildistiili (see on Canoni pildistiil, mis tagab kõige vähem muudetud tonaalsuse) ning DPP toortöötluse dialoogis "vähem kontrasti", "vähem küllastust", "müra vähendamiseta" ja "teravustamiseta", leiad - muidugi, kui tead, kuidas seda vaadata -, et pildile on rakendatud S-kõver ning sellelt on eemaldatud ka müra varjude puhul.

Dcraw (mida &digikam; kasutab toorfailide teisendamiseks pildifailideks) ei lisa pildi tonaalsusele S-kõverat. Dcraw tagab heledad ja tumedad toonid nii, nagu need jäädvustas kaamera sensor. Tindemani kohaselt, mis on, muide, väga hea teadmiste ja nõuannete allikas ning pakub linke sama headele lisateabe allikatele) on dcraw üks väga vähestest toorfailide töötlemise programmidest, mis tagab tõepoolest "originaalile omase" tonaalsuse. Vaikimisi teeb seda ka ufraw (ehkki programm annab kasutajale võimaluse seda muuta toonide jaotuse ja küllastuse kohandamisega). Dcraw või ufraw originaalilähedane pilt tundub samas tuhmivõitu, sest kaamera sensor salvestab valgust lineaarselt, samas kui meie silmad teevad pidevalt koostööd ajuga, et kohaneda nähtava maailma tumedate ja heledate aladega. See tähendab, et meie aju rakendab mingis mõttes nähtavale maailmale S-kõverat, mis lubab meil paremini keskenduda just parajasti meid huvitavatele aladele.

### Põimitud JPEG eelvaatlus näeb välja palju kenam kui dcraw väljund. Mis tähtsust on õieti originaalilähedasel tonaalsusel?

Pilti tehes on sul arvatavasti ligikaudne arusaam, milline peaks välja nägema lõpptulemus. Selle saavutamine on palju lihtsam, kui sa ei pea hakkama "tühistama" mitmesuguseid asju, mida on sinu pildiga vahepeal ette võetud. Kui Canon (või Nikon, bibble jne.) on rakendanud sinu pildile enda välja mõeldud S-kõveraid, eemaldanud müra varjudest, teravustanud ja muud sellist ette võtnud, on sinu pildi varjud, heledad toonid, servade üksikasjad ja muu selline juba tunduvalt muutunud. Ühes sellega on minema heidetud teave, mis on jäädavalt kadunud. Eriti varjude puhul ei ole isegi 16-bitiste piltide puhul (mis tegelikult on sõltuvalt kaamerast 12- või 14-bitised, aga kodeeritakse arvuti huvides 16-bitisena) juba alguses seda teavet kuigi palju.

Minu meelest on kogu pilditöötluse sügavam mõte ja sisu pildi tonaalsuse ja värvi teadlik muutmine, valikuline teravustamine ja muu selline, et pildi vaataja keskenduks alati just sellele, mida sina kui pildistaja pidasid foto tegemise ajal oluliseks. Miks siis anda pilditöötluse nüansid üle mingi firma ettekujutusele parimast pildist? Teisisõnu tähendab see seda, et nii-öelda "tuhm" pilt on päris hea, kui sa soovid anda oma piltidele just sulle iseloomuliku kunstilise eripära. Teine võimalus on muidugi lasta seda enda eest teha Canoni, Nikoni, Bibble'i või kelle tahes välja mõeldud kommertsalgoritmidel - kuigi samas ei saa eitada, et väga sageli annavad need täiesti rahuldava tulemuse.

### See on päris huvitav. Ma hakkan juba aru saama, et originaalilähedase pildi töötlemine on etem kui see silmale kena põimitud JPEG. Aga tegelikult on ikka digiKami/dcraw loodud pildid päris jubedad! Miks?

See sõltub asjaoludest. Kui pilt on väga tume, oled nähtavasti lasknud dcraw'l väljastada 16-bitise pildi ning probleem on tekkinud sellest, et dcraw ei rakendanud enne pildifaili loomist gammateisendust. Dcraw loodud pildile võib rakendada sobivat gammateisendust programmi imagemagick abil. Samuti võib otsida või ise luua kaamera profiili, mille gamma oleks 1. Võib ka kasutada ufraw'd, mis teeb gammateisenduse sinu eest ise ära.

Kui pildil on roosakaid toone, on lahendus olemas. Probleemi mõistmiseks ja käsurealahenduse leidmiseks uuri seda "Luminous Landscape" foorumi postitust.

Kui pilt ei ole tume, aga on siiski päris imelik, oled arvatavasti teinud digiKami/dcraw kasutajaliideses mõned kaheldava väärtusega valikud. DigiKami/dcraw kasutajaliides laseb mugavalt valida võimalusi, mida muidu tuleks anda käsitsi käsureal. Mugavusel on ent oma hind. Esiteks ei pruugi kasutajaliides tagada kõiki võimalusi, mida pakub käsurida (&digikam; 0.9.4 kasutajaliides näiteks pakkus vaid üksikuid dcraw käsureavõtmeid). Teiseks peab selleks, et digiKami/dcraw kasutajaliides tõepoolest kasu tooks, teadma, mida täpselt teeb iga nupp, liugur jne. See tähendab, et sa pead ühtlasi teadma, mis juhtub käsureal, kui soovid saada kasutajaliidese abil parimat tulemust. (Siinkohal ei hakata üritamagi digiKami/dcraw kasutajaliidese üksikasjalikku kirjeldamist. DigiKam on teatavasti väga kiiresti arenev rakendus ning kõik, mida siin võiks öelda, võib juba lähitulevikus muutuda.)

Kui näiteks põimitud JPEG-pildil on väga kenad sügavad varjud, aga digiKami/dcraw loodud JPEG- või TIFF-pilt sisaldab varjualadel täpilisi punaste joonte viirge, siis oled arvatavasti märkinud ära valiku "Mustpunkt", kusjuures liuguri väärtuseks on 0. Eemalda märge mustpunkti kastikesest ja proovi uuesti. See digiKami/dcraw kasutajaliidese valik vastab dcraw käsureal võtmele "-k". See lubab nimelt tühistada dcraw parima hinnangu sellele, kus sinu pildi varjudes hakkab digitaalsignaal ületama taustamüra. Kui sa ei kasuta käsureal võtit "-k", arvutab dcraw sinu eest välja sobiva väärtuse, tuginedes oma hinnangule taustamüra kohta. Minu Canon 400d/xti puhul on dcraw arvutatud taustamüra väärtus tavaliselt 256 ringis (käsureavõti "-v" annab dcraw'le korralduse teatada sulle, mida ta täpselt toorfaili töötlemise ajal ette võtab). Kui ma aga lisan käsureale "-K /mustkaader.pgm_asukoht", et dcraw lahutaks maha musta kaadri, siis teatab dcraw, et mustpunkt on "0", sest enam pole vaja määrata seda kõrgemaks,, et vältida pildi sügavamaid varje, kus müra tavaliselt kipub signaali lämmatama. ("Must kaader" on kaader, mis on tehtud samade säriseadistustega, kuid kinnikaetud objektiiviga, kõige parem, kui kohe pärast töödeldavat pilti.) Võti "-K" annab dcraw'le korralduse lahutada pildist taustamüra.

### Kust leida asjatundlikku materjali digitaalse müra kohta?

Vaata järgmisi suurepäraseid artikleid:

### Kust leida asjatundlikku materjali dcraw käsureavõtmete kohta?

Parim allikas selle kohta, kuidas dcraw töötleb toorfaile, asub siin.

Kui soovid töötada toorfailidega, on soovitatav lugeda Guillermo artikkel läbi kaks või isegi kolm korda. Guillermo on veendunud, et dcraw väljund on palju etem kui toorfailide kommertstöötlusprogrammidel. Pärast kõigi kommertstöötlusprogrammide testimist, mis mul õnnestus kätte saada, jõudsin ka mina veendumusele, et dcraw tulemus on parem.

Kõiki käsureavõtmeid tutvustava dcraw manuaalilehekülje leiab siit.

### Miks Canoni ja Nikoni värvid on paremad kui need, mida saab dcraw abil?

Värvide renderdamine on üks neid asju, mida Canoni (ja oletatavasti ka Nikoni toorfailide töötlemise kommertstarkvara teeb tõepoolest väga hästi. Miks? Sest sellega koos käivad kaamera profiilid, mis on spetsiaalselt välja töötatud antud margile ja mudelile, Ma olen seda põhjalikult kontrollinud, võrreldes oma silmaga erinevate toorfailide töötlusprogrammide tulemusi, kasutades eri allikatest pärit erinevaid kaamera profiile - see on väga vaevaline, aga õpetlik tegevus. Ufraw ja dcraw abil (vähemalt käsurealt, kui mitte digiKami/dcraw kasutajaliidesest) saab toorfailide töötlemise käigus rakendada dcraw väljundile Canoni kaamerale-mudelile-pildistiilile spetsiifilisi värviprofiile, kuid ometi EI ANNA see täpselt sama tulemust Canoni endaga. Samamoodi töötavad Bibble'i profiilid kenasti Bibble'i tarkvaraga, kuid vähemalt minu arvates sugugi mitte nii hästi dcraw'ga. Ja nii edasi ja nii edasi.

### Miks sõltub kaamera profiil konkreetsest kaamera margist ja mudelist?

Digitaalkaamerates on miljoneid tillukesi valgussensoreid, mis moodustavad CCD või CMOS kiibi. Need valgusetundlikud pikslid on õieti värvipimedad: nad salvestavad ainult neile langeva valguse koguse, mitte värvi. Et pikslid salvestaksid värviteavet, varustatakse kõik pikslid läbipaistva punase, rohelise või sinise filtriga, tavaliselt vaheldumisi niinimetatud Bayeri massiivina (välja arvatud Faveoni sensorite puhul, mis toimivad teisiti). Toorpilt pole niisiisi midagi muud kui vaid väärtuste massiiv, mis näitab, "kui palju valgust" läbis punase, sinise või rohelise filtri ja jõudis sensorini.

On selge, et see, kuidas piksel reageerib valgusele, sõltub tervest hulgast kaamerale spetsiifilistest teguritest, sealhulgas sensorimassiivi enda iseloomust, filtrite täpsest värviedastuse omadustest ning eriti analoog-digitaalteisenduse ja järeltöötluse omadustest, mis toimub kaamera enda sees ja valmistab kaardile salvestatava toorpildi.

### Mida tähendab analoog-digitaalteisendus?

"Analoog" tähendab pidevalt muutuvat - seda võib võrrelda näiteks sellega, kui palju vett on võimalik klaasi valada. Analoogsignaali "digiteerimine" tähendab seda, et analoogsignaali pidevalt muutuvad tasemed "ümardatakse" diskreetseteks väärtusteks, mis sobivad arvutis kasutatavale kahendsüsteemile. Analoog-digitaalteisendus kaamera sees on vajalik sellepärast, et valgustundlikud pikslid on loomu poolest analoogsed - nad koguvad laengu, mis on võrdeline neile langeva valguse kogusega. Iga piksli kogutud laeng muudetakse seejärel diskreetseks digitaalseks väärtuseks kaamera analoog-digitaalkonverteri vahendusel. Muide, see selgitab, miks 14-bitine konverter on parem kui 12-bitine: suurem täpsus teisenduse väljundis tähendab seda, et teisendamise käigus heidetakse minema vähem teavet.

### Miks sõltub kaamera profiil kasutatavast toorfailide töötlemise programmist?

Kogu värvirekonstruktsiooni algoritme, näiteks dcraw vaikimisi AHD algoritmi kasutava interpoleerimise mõte on ära arvata, mis värvi ja kui intensiivne valgus langes kindlale pikslile. Selleks interpoleeritakse nii selle konkreetse piksli kui ka tema naabrite teavet (vt. Wikipedia artiklit). Kõik toorfailide töötlemisprogrammid teevad oma lisaoletusi, näiteks "millal on tegemist signaaliga ja millal taustamüraga?", "millisel hetkel saavutas sensor täieliku küllastuse?" jne. Kõigi nende toorfailide töötlemisprogrammide algoritmide ja oletuste väljund on kolm RGB väärtust pildi iga piksli kohta. Ühe ja sama toorfaili korral annavad erinevad töötlemisprogrammid niisiis tulemuseks erinevad RGB väärtused.

### Kust leida oma kaamera üldine profiil?

Ufraw veebilehekülje värvihalduse sektsioonis leiab teavet, kust hankida kaamerate valmisprofiile. Täiendavaid nõuandeid leiab &digikam;i kasutajate foorumi arhiivist. Otsides ja katsetades leiad usutavasti piisavalt hea üldise profiili. Aga nagu juba öeldud, on digitaalfotograafia tõsiasi, et kaamera profiilid, mida pakuvad Canon, Nikon ja teised, töötavad kõige paremini just kaamera valmistaja enda toorfailide kommertskonverteriga. Sel põhjusel on näiteks Bibble ja Phase One loonud oma profiilid kõigile kaameratele, mida nad toetavad. Seega tuleb lõpuks otsustada, kas soovid kasutada kaamera profiili, mis on kohandatud just sinu kaamerale, valgustustingimustele ja toorfailide töötlemise protsessile.

### Kuidas hankida kaamera profiili, mis sobib täpselt minu kaamera, valgustustingimuste ja toorfailide töötlemise protsessiga?

Paljud kommertsteenused pakuvad ka profiili loomise võimalust, mõistagi tasu eest. Võid muidugi ka LProfi abil oma kaamerale ise profiili luua. Kui soovid enda kaamerale profiili luua, on vajalik "IT8 sihtmärk" ehk pilt, mis sisaldab teadaolevate värvidega ruute. Koos IT8 sihtmärgiga saad sobiva, iga sihtmärgi värviruudu väärtusi sisaldava teabekogumi.

Kui kavatsed kasutada profileerimiseks LProfi, uuri dokumentatsioonis leiduvat soovitatavate sihtmärkide nimekirja. Kaamera profileerimiseks tuleb pildistada IT8 sihtmärki konkreetsetes valgustustingimustes (näiteks päevavalguses, mis üldiselt tähendab keskpäeva päikeselisel suvepäeval, kusjuures läheduses pole midagi, mis heidaks varju või peegeldaks värve) ja salvestada pilt toorfailina. Seejärel tuleb seda töödelda konkreetse toorfailide töötlemise tarkvaraga konkreetseid seadistusi kasutades ning anda saadud pildifail ette profileerimistarkvarale. See võrdleb sinu kaamera, valgustustingimuste ja toorfailide töötlemise protsessiga saadud pildifaili RGB väärtusi algupärase sihtmärgi RGB väärtustega ja genereerib selle põhjal sinu kaamera (ICC) profiili.

Kaamera profileerimine sarnaneb monitori profileerimisega. Viimasel juhul annab profileerimistarkvara graafikakaardile käsu saata ekraanile konkreetsete RGB väärtustega värviruute. Spektrofotomeeter mõõdab tegelikku ekraanil nähtavat värvi. Kaamera profileerimisel on teadaolevad värvid RGB värvid IT8 sihtmärgi algses variandis, mida profileerimistarkvara võrdleb värvidega, mis esinevad sihtmärgi digitaalpildil - tingimusel, et pilt on võetud kindlates valgustustingimustes, salvestatud toorfailina ning seejärel töödeldud konkreetse toorfailide töötlemise tarkvaraga konkreetseid seadistusi kasutades.

Toome lingi õpetusele, kuidas kasutada LProf v1.11 ja ufraw'd (ning õigupoolest suvalist toorfailide töötlemisprogrammi) kaamera profiili loomiseks. Debian Lenny APT-hoidlates leidub LProf 1.11.4. Uuemaid versioone leiab CVS-ist. Ja veel ka link kättesaadavale ja nimekale IT8 sihtmärgile.

### Kuidas rakendada kaamera profiili 16-bitisele pildifailile, mis on loodud minu avatud lähtekoodiga toorfailide töötlemise tarkvaraga?

Kui kasutad digiKami/dcraw kasutajaliidest, siis siin tutvustatakse, kuidas anda &digikam;ile teada, millist kaamera profiili kasutada. Kui kasutad dcraw'd käsureal, on sul võimalik valida, kas luua 16-bitine pildifail kaamera profiili rakendades või ilma. Kui annad käsu luua fail ilma kaamera profiili rakendamata, võib selle rakendamiseks tarvitada LCMS-i (samuti käsureal töötavat) tööriista tifficc. Viimase eeliseks on see, et sa saad anda LCMS-ile korralduse kasutada kõrge kvaliteediga teisendust (dcraw kasutab LCMS-i vaikimisi keskmise kvaliteediga teisendust). Miinuseks on loomulikult tõik, et kaamera profiili rakendamine käsureal lisab toorfailide töötlemise protsessi lisasammu. Ufraw kasutamise korral tasub uurida selle käsiraamatut.

## PCS: värviprofiilide taga on tegeliku maailma tegelikud värvid

### Kaamera, skanner, tööruum, monitor, printer - milleks tegelikult kõik need värviprofiilid?

Värviprofiil kirjeldab seadme või tööruumi värviulatust, määratledes, milline tegeliku maailma tegelik värv vastab igale seadme (kaamera, monitor, printer) või tööruumi RGB väärtuste kolmikule.

Kaamera profiil sätestab sisuliselt, et "iga toorfailist toorfailide töötlemise tarkvaraga loodud pildifaili piksli kõigi RGB väärtuste kolmikute puhul" vastab "see pildifaili RGB kolmik" "sellele tegelikule värvile, nagu seda näeb tegelik vaatleja tegelikus maailmas" (või, kui täpsem olla, siis nagu seda esitab IT8 sihtmärk, kui oled ise loonud oma kaamera profiili, aga see on antud juhul üks ja sama, sest kaamera profileerimise eesmärk ongi panna sihtmärgi pilt välja nägema nagu sihtmärk ise).

RGB väärtusi vaadates ei näe pilti ennast, selleks tuleb see esitada kuvaril või trükkida. Monitori profileerides luuakse monitori profiil, mis määratleb, et "see RGB väärtuste kolmik, mida graafikakaart saadab ekraanile", loob ekraanil "selle tegeliku värvi, nagu seda näeb tegelik vaatleja tegelikust maailmas".

Monitori ja kaamera profiili kirjeldusel on, nagu näha, ühisosa: "see tegelik värv, nagu seda näeb tegelik vaatleja tegelikus maailmas". Niisiis osutavad erinevad RGB kolmikud monitori ja kaamera värviruumis ühele ja samale värvile, mida võib näha tegelikus maailmas. Tegeliku maailma tegelikud värvid annavadki aluse, mis võimaldab teisendada kõiki värviprofiile, mida sinu pilt kohtab teel kaamerast ekraanile, sealt pildiredaktorisse ja edasi printerisse või veebi.

### Mil moel saab värviprofiil osutada tegeliku maailma tegelikule värvile?

Eks ole - ka tegelikud inimesed ei näe ju tingimata värve ühtmoodi?

Juba päris ammu (täpsemalt 1931, ehkki täpsustusi tehakse tänini) otsustas Rahvusvaheline Värvikonsortsium ICC kaardistada ja matemaatiliselt kirjeldada kõik värvid, mida näevad tegelikus maailmas tegelikud inimesed. Sestap näitasid nad paljudele inimestele paljusid värve ja palusid neil öelda, kui "see" värv langeb kokku "tolle" värviga juhul, kui kaks visuaalselt kokkulangevat värvi olid tegelikult eri lainepikkuste kombinatsiooni tulemus. Milleks niisugune iseäralik protseduur? Inimeste värvitaju mõjutab tõsiasi, et meil on kolme tüüpi retseptorid, mille valgustundlikkuse tipp langeb umbes lainepikkustele 430, 540 ja 570 nm, kuid samal ajal on neil kõigil märkimisväärne ühisosa. Selle üks tulemusi on see, et et mitmed eri lainepikkuste kombinatsioonid paistavad meile "sama värvina".

Pika testimise järel lõi ICC CIE-XYZ värviruumi, mis kirjeldab matemaatiliselt ja modelleerib kõiki värve, mis on nähtavad ideaalsele inimvaatlejale ("ideaalne" tähendab siin paljude konkreetsete inimeste põhjal välja töötatud mudelit). See värviruum EI OLE värviprofiil selle sõna tavalises mõttes. Pigem on tegemist absoluutne "profiiliühendusruum" (Profile Connecting Space, PCS), mis tegeleb värvi RGB väärtuste teisendamisega ühest värviruumist teise (vt. siit ja siit).

CIE-XYZ ei ole ainuke PCS. Veel üks tuntud PCS on CIE-Lab, mis on matemaatiliselt tuletatud CIE-XYZ ruumist. CIE-Lab on loodud olema "tajumuslikult ühtne", mis tähendab, et "sama suur muutus värvi väärtuses peab tooma kaasa sama suure muutuse visuaalses tähtsuses" (tsitaat Wikipedia artiklist). Wikipedia ütleb: "CIELAB-i kolm koordinaati tähistavad värvi heledust (L* = 0 annab tulemuseks musta ja L* = 100 viitab difussele valgele; spekulaarne valge võib olla suurem), selle asukohta punase/magenta ja rohelise vahel (a*, kus negatiivne väärtus viitab rohelisele ja positiivne magentale) ning asukohta kollase ja sinise vahel (b*. kus negatiivne väärtus viitab sinisele ja positiivne väärtus kollasele)" (tsitaat Wikipedia artiklist).

Et värviprofiilist midagi kasu oleks, tuleb seda kasutada koos tarkvaraga, mis sooritab teisenduse ühest värviruumist teise PCS-i vahendusel. Linuxi ja avatud lähtekoodiga tarkvara maailmas (see kehtib ka paljude suletud lähtekoodiga kommertsprogrammide puhul) sooritatakse teisendus ühest värviruumist teise tavaliselt LCMS-i "väikese värvihalduse tarkvara" abil. Nii palju kui ma olen proovinud, on LCMS-i värviruumiteisendus täpsem kui Adobe kommertslikul värviteisenduse mootoril.

## Tööruum

### Olen andnud &digikam;ile teada, kust leida minu monitori profiil, ning mul on ka kaamera profiil, mida rakendan pildile, mille on loonud minu toorfailide töötlemise tarkvara. Milline on nüüd värvihalduse järgmine etapp?

Tuleb valida töö-värviruum, et saaksid pilte ka redigeerida. LCMS teisendab sinu pildi kaamera värviruumist sinu valitud tööruumi PCS-i vahendusel, mille määrab sinu kaamera värviprofiil.

### Miks ei saa pilte redigeerida samas värviruumis, mille määrab kaamera profiil?

Kaamera profiil peaks ju tagama kõige parema sobivuse kaamera jäädvustatud värvidele toorfaili töötlemise ajal, kas pole? Wikipedia ütleb: "Tööruumid, näiteks sRGB või Adobe RGB, on värviruumid, mis soodustavad redigeerimisel heade tulemuste saavutamist. Nii näiteks peaksid võrdsete RGB väärtustega pikslid paistma neutraalsetena." See viimane lause tähendab seda, et iga sobivasse tööruumi teisendatud pildi piksli puhul, kus R=G=B, peaksid nägema ekraanil halli või musta või valget. Paljud kaamera profiilid eiravad seda "neutraalsuse" tingimust. Teistest sobiva tööruumi tehnilistest tingimustest ei ole ma kuulnud. Kuid ma suudan ette kujutada veel üht head põhjust, miks pilte ei peaks redigeerima kaamera profiili värviruumis. Kui vaadata tüüpilise kaamera profiili suurust, siis see on ligikaudu veerand kuni pool megabaiti või isegi rohkem. Selles on rohkelt teavet kõigi muutuste kohta, mida tuleb teha algse stseeni värvi ja tonaalsuse eri piirkondades, et tagada toorfaili töötlemisel saadud RGB väärtuste põhjal täpne värvide renderdamine. Kaamera profiil on täpne (vähemalt algupärase sihtmärgi värvide mõttes), aga matemaatiliselt just mitte kõige sujuvam. Tööruumi värviprofiilid on samas väga väikesed (pool kilobaiti poole megabaidi asemel), sest nad kirjeldavad värviulatust sujuvalt, pidevate matemaatiliste funktsioonidena. Tööruumi profiilid ei pea tegema järeleandmisi tegeliku maailma sensorite "kaootilisusele", mistõttu pildi redigeerimisel sooritatavad matemaatilised toimingud on sujuvamad ja täpsemad võrreldes sellega, kui prooviksid redigeerida pilti kaamera värviruumi tingimustes.

### Milline tööruum valida?

Igaühele oma, mistõttu ma esitan siin vaid mõned seisukohad, mis peaksid võimaldama langetada parema otsuse. Tööruumi profiile iseloomustavad järgmised tunnused:

1. Gamma (või mõni muu edastusfunktsioon), mis määrab, kui suur osa algsetest lineaarse intensiivsuse väärtustest, mida kaamera tabas (ning mis seejärel läbisid kaamera analoog-digitaalteisenduse ja siis interpoleerimise toorfailide töötlemise tarkvaras, mis genereeris pildifaili), kuulub muutmisele, et redigeerimine oleks hõlpsam või täpsem.

2. RGB põhivärvid, mis määravad kindlaks värvivahemiku, see tähendab värviulatuse, mida antud profiil võimaldab.

3. Valgepunkt (tavaliselt D50 või D65, kuigi võib esineda ka muid väärtusi), mis määrab kindlaks tööruumi valgepunkti värvitemperatuuri.

### Milline peaks olema tööruumi gamma?

Värviprofiili gamma määrab kindlaks, milline peab olema teisendus, et korralikult üle minna pilti põimitud värviprofiilist (mis võib olla näiteks sinu töö-värviruum või kaamera värviprofiil) teise, erineva gammaga värviprofiili, näiteks sinu valitud tööruumi, või monitori profiilile pildi kuvamiseks ekraanil või ka ühest tööruumist teise või tööruumist printeri värviruumi. Dcraw väljastab lineaarse gammaga 16-bitise pildi, mis tähendab, et saadud pildifail näitab tegelikku valguskogust, mis langes särituse ajal igale kaamera sensori pikslile (nii võib kokku võtta selle lehekülje). (Seepärast nõuabki praegu kaamera profiili rakendamine dcraw väljundile ühtlasi sobiva gammateisenduse rakendamist, et saada soovitud värviruum, kui just kaamera profiilis pole samuti gamma=1.)

Tööruumi gamma üks praktilisi tulemusi on see, et mida suurem on gamma, seda diskreetsemaid toone saab kasutada varjude redigeerimisel ning ühtlasi seda vähem toone jagub heledatele toonidele. Pildi gamma muutmine jagab ümber pildi heledamatele ja tumedamatele aladele jaguvate toonide arvu. Teoreetiliselt võiks juhul, kui töötad väga tumedates toonides pildiga, kasutada suurema gammaga tööruumi. Kui aga töötad heledates toonides pildiga, näiteks eredas päikesevalguses pildistatud pruutkleidis inimesega valge lume taustal, tasuks valida väiksema gammaga tööruum, et heledaid toone oleks rohkem saadaval.

Kui teooria kõrvale jätta, siis reaalses pilditöötluses kasutavad peaaegu kõik tööruume, mille gamma on 1,8 või 2,2. sRGB ja L*-RGB on kaks silmapaistvamat erandit.

sRGB kasutab CRT-dele lähedalt edastusfunktsiooni (mis seepärast ei pruugi olla sobilik pildi töötlemiseks või kuvamiseks LCD-l). Wikipedia märgib: "Erinevalt enamikust teistest RGB värviruumidest ei saa sRGB gammat väljendada konkreetse arvväärtusega. Üldine gamma on umbkaudu 2,2, koosnedes lineaarsest (gamma 1,0) osast musta lähedal ja mittelineaarsest osas mujal, sealhulgas 2,4 eksponendiga ja gammaga, mis muutub vahemikus 1.0 kuni 2,3" (tsitaat siit), mis tähendab pilditöötlusel üsna keerulise matemaatika kasutamist.

L*-RGB kasutab edastusfunktsioonina sama tajumuslikult ühtset edastusfunktsiooni nagu CIELabi värviruum. "Värvide salvestamine piiratud täpsusega väärtustena" tajumuslikult ühtse edastusfunktsiooni abil "võib parandada toonide reprodutseerimist" (tsitaat siit).

Lisaks gammale 1,8 ja 2,2 mainitakse tööruumi korral sagedamini veel ainult lineaarset gammat, mille väärtus on 1,0. Nagu märgitud, väljastab dcraw lineaarse gammaga failid, kui lasta tal genereerida 16-bitine väljund. Lineaarset gammat kasutatakse HDR (suure dünaamilise ulatusega) piltide puhul, samuti siis, kui soovitakse vältida gammast tingitud vigade sattumist tavapärastesse väikese dünaamilise ulatusega piltidesse.

Gammast tingitud vigade tutvustamine ei mahu käesoleva käsiraamatu raamidesse. Soovi korral uuri gammast tingitud toonimuutuste kohta lehekülge "Gamma errors in picture scaling" (asub siin) ning muidugi ka Timo Autiokari teaberohket (ehkki mõneti lausa kurikuulsat) veebilehte, mis ülistab igati lineaarse gammaga tööriimide kasutamist (Timo veebilehekülg ei paista praegu olevat kättesaadav, aga Google võimaldab leida selle arhiveeritud versiooni). Bruce Lindbloom mainib sageli esinevat gammast tingitud viga, mida põhjustab heleduse väär arvutamine mittelineaarses RGB tööruumis (vt seda lehekülge, märkus 1). Samamoodi toovad arvutused, millega kaasneb värvide segamine uute värvide saamiseks (näiteks digitaalfiltri kasutamine pildile soojuse lisamiseks), kaasa gamma vigu, kui uusi värve ei arvutata esmalt kõiki asjakohaseid väärtusi nende lineaarväärtustele tagasi teisendades.

Paraku - ja seda hoolimata kõigist vaieldamatutest matemaatilistest eelistest - on lineaarse gammaga tööruumidel varjudele nii vähe toone, et minu arvates on neid võimatu kasutada redigeerimiseks 8-bitiste piltide puhul ning palju parem pole asi ka 16-bitiste puhul. Kui peaks saabuma päev, mil me kõik redigeerime oma isiklikes superarvutites usinalt 32-bitiseid pilte, mida oleme teinud HDR-kaameratega, siis ma olen kindel, et me kasutame tõesti kõik tööruume, kus gamma on 1. Adobe Lightroom kasutab juba vargsi lineaarse gammaga tööruumi, CS2 võimaldab kasutada lineaarset gammat värvide segamiseks ning Lightzone on algusest peale kasutanud lineaarse gammaga tööruumi.

### Kui palju diskreetseid tooniastmeid on ühes digitaalpildis?

8-bitises pildis on 256 tooniastet ühtlasest mustast ühtlase valgeni. 16-bitises pildis on teoreetiliselt 65 536 astet. Kuid tasub meeles pidada, et 16-bitised algavad, nagu nad kaamera analoog-digitaalkonverterist tulevad, 10-bitisena (1024 astet), 12.bitisena (4096 astet) või 14-bitisena (16 384 astet) - lisabitid, et tulemuseks oleks 16-bitine, on lihtsalt ballast. Saadaolevad toonid ei jaotu heledast tumedani võrdselt. Lineaarse gamma režiimis (nagu näevad asju kaamera sensorid) on heledates toonides tunduvalt rohkem toone kui varjudes. Sellepärast soovitataksegi toorpiltide tegemisel "korralikult säritada, aga mitte heledate toonidega üle pingutada". Põhjalikult käsitlevad saadaolevate toonide jaotumist toorpiltides Ron Bigelow' artiklid "Why raw".

### Kas tuleks kasutada suure või väikese värviulatusega tööruumi?

Tööruumi valimisel on üks tähtsamaid asju, millega arvestada, et mõned tööruumid on teistest suuremad, see tähendab hõlmavad rohkemal määral nähtavat spektrit (ja selle tagajärjel sisaldavad ka mõningaid kujutletavaid värve, matemaatilisi konstruktsioone, mida tegelikult pole olemas). Suurema tööruumi eeliseks on see, et nendes saab säilitada kõik kaamera jäädvustatud värvid, mis säilivad ka siis, kui LCMS teisendab kaamera profiilist ülisuure ulatusega profiiliühendusruumi ja sealt uuesti sinu valitud tööruumi.

Kuid kõigi värvide säilitamisel on oma hind, nagu allpool selgitatakse. Tundub, et nagunii sisaldavad digitaalpildid vaid väikest osa kõigist võimalikest nähtavatest värvidest, mida kaamera suudab jäädvustada. Seda väikest alamhulka saab alal hoida ka mõnes väiksemas tööruumis (suuremat värviulatust nõudev erand võib olla väga suure värviküllastusega objektiga, näiteks kollase nartsissiga pilt).

Väga suure tööruumi kasutamine tähendab seda, et pildi redigeerimisel (kõverate rakendamisel, küllastuse suurendamisel jne.) võivad kergesti tekkida värvid, mida sinu väljundseade (printer, monitor) lihtsalt ei suuda esitada (muidugi ei näe sa neid ka redigeerimise ajal). Sel juhul tuleb teisendamisel sinu tööruumist väljundseadme, näiteks printeri ruumi redigeeritud pildi värviulatusest välja jäävad värvid uuesti seostada sinu printeri tööruumis kättesaadava märksa väiksema hulga värvidega, kusjuures osa neist värvidest võivad olla puhtkujutletavad. Seoste muutmine toob parimal juhul kaasa ebatäpsed värvid ja küllastuse vähenemise. Halvimal juhul võivad aga tekkida niinimetatud vöödistumine (banding, lüngad muidu sujuvas värviüleminekus, näiteks sinises taevas) või lõiked (clipping, näiteks hoolikalt viimistletud mahedad üleminekud punaste toonide vahel võidakse teisendamisel printeri värviruumi seondada ühtseks kärtspunaseks). Asjatundjad kinnitavad samuti, et 8-bitistel piltidel pole lihtsalt piisavalt toone, et kasutada ära suure ulatusega tööruumi ilma vöödistumise ja küllastuse kaotamise ohuta juba isegi enne teisendamist väljundruumi. Nii et kui langetad otsuse suure värviulatusega tööruumi kasuks, tasuks alati alustada 16-bitiste piltidega.

Kokkuvõtvalt võib öelda, et valesti käsitletud suure värviulatusega tööruumid võivad kaasa tuua teabekao väljundis. Väikese värviulatusega tööruumid võivad samas kaotada teavet sisendis. Keskmise värviulatusega tööruumid püüavad leida kuldset keskteed. Nagu Wikipediagi ütleb, miski tuleb ikka millegi arvel.

Toome ära mõningad sageli kõlanud soovitused tööruumi valimiseks:

1. Veebi mõeldud piltide puhul kasuta (või vähemalt teisenda lõplik pilt) sRGB-d.

2. Parima täpsuses saavutamiseks piltide redigeerimisel (s.t. piiratud arvust "bittidest" maksimaalse võtmiseks minimaalse vöödistumise või lõigete riskiga pildi teisendamisel tööruumist väljundruumi) kasuta väikseimat tööruumi, mis sisaldab kõiki pildistatud värve ja milles leidub veidi ruumi ka nende uute värvide jaoks, mida sa tahtlikult tekitad redigeerimise käigus.

3. Kui töötad 16-bitiste asemel 8-bitiste piltidega, vali vöödistumise ja lõigete vältimiseks pigem väiksem kui suurem tööruum.

4. Arhiveerimiseks teisenda värviteabe kaotamise vältimiseks toorfail 16-bitiseks TIFF-failiks suure värviulatusega tööruumis. Seejärel teisenda arhiveeritud TIFF meelepärasesse keskmise või suure värviulatusega tööruumi (salvestades teisendatud TIFF-faili mõistagi mõne muu nimega).

Rohkem teavet tööruumi valimise kohta annab selle lehekülje osa "Information about RGB Working Spaces", mis võrdleb visuaalselt eri töö-värviruumide värviulatust (kaasatud värvide hulka). Poolt- ja vastuväiteid suure värviulatusega tööruumide kasutamisele toovad ära vastavalt see ja see lehekülg. Kui aga satud juba cambridgeincolour.com veebilehele, uuri ka sealset värvihalduse õppematerjali.

### Milline peaks olema tööruumi valgepunkt?

[[Osa on eemaldatud tsiteerimise loa puudumise tõttu]]

## Printerite profiilid, renderdamisviisid ja väljundvaated

### Kust saada printeri profiil?

Oleme jõudnud juba päris kaugele, nii et nüüd oleme peaaegu juba valmis pilti trükkima" Aga kust saada printeri profiil? Vastus on õieti teada: võib kasutada printeriga kaasa tulevat üldist profiili või siis osta professionaalselt loodud profiili. Küsimise peale võivad ka mõned kommertstrükikojad saata oma printeri profiili (mis peaaegu kindlasti ei tööta sinu printeriga!). Samuti võib ise luua printeri profiili Argylli abil, millisel juhul saab profiili kohandada just sinu paberile, tindile ja isegi pildi karakteristikale (kui trükid näiteks rea pilte, mille värvipalett on piiratud tuhmide pruunide toonidega, ei ole mingit vajadust printeri profiili järele, mis püüab teha ruumi küllastatud tsüaani ja sinise toonidele). Ma ei oska praegu pakkuda selle teema kohta rohkem soovitusi või linke, sest alustasin ka ise alles hiljaaegu tutvumist piltide trükkimisega (olles seni piirdunud oma piltide vaatamise ja jagamisega monitoril). Kuid igal juhul tasub uurida seda lehekülge, mis tutvustab suurepäraselt oma printeri profiili loomine eeliseid ning julgustab selleks kasutama Argylli.

### Mis on renderdamisviisid?

Renderdamisviis tähendab värviulatuse käsitlemise viisi, kui kavandatud sihtvärviruum (näiteks monitor või printer) ei tule toime kogu lähtevärviruumi (näiteks tööruumi) värviulatusega.

Levinumaid renderdamisviise on neli: pertseptuaalne, suhteline kolorimeetriline, absoluutne kolorimeetriline ja küllastus. Ma olen otsinud internetist parimaid kirjutisi nende ning selle kohta, mis on ühe või teise viisi kasutamise plussid ja miinused, ning ma usun, et olen selle ka leidnud just siin. Tsiteeringi siinkohal lühidalt vastavat artiklit:

> Pertseptuaalne ja suhteline kolorimeetriline renderdamine on arvatavasti digitaalfotograafia kõige tulusamad teisendamisviisid. Mõlemal on eri eelistus, kuidas renderdada värve, mis jäävad värviulatuse mittekattuvasse ossa.

> Suhteline kolorimeetriline viis säilitab peaaegu täpse seose värviulatuse värvide vahel, lõigates küll ära sellest väljajäävad värvid.

> Pertseptuaalne renderdamine püüab aga säilitada ka mõningad seosed värviulatusest välja jäävate värvide puhul, isegi kui see toob kaasa ebatäpsusi sellesse jäävate värvide juures.

> Absoluutne kolorimeetriline on sarnane suhtelisega selle poolest, et säilitab värviulatuse värvid ja lõikab välja sellest välja jäävad, kuid nad erinevad suhtumise poolest valgepunkti. Relatiivne kolorimeetriline viis nihutav värviulatusse jäävaid värve, nii et ühe ruumi valgepunkt vastab teise omale, absoluutne kolorimeetriline viis aga säilitab värvid täpselt, arvestamata valgepunkti muutumist.

> Küllastuse puhul püütakse säilitada küllastunud värvid.

Hea meelega tahaks siin kogu artiklit tsiteerida, aga see rikuks kindlasti juba autoriõigust, seepärast uuri seda artiklit ise. Sellele lisatud illustratsioonid aitavad väga hästi selgitada, mida eri renderdamisviisid tegelikult teevad ja milliste kompromissidega tuleb arvestada ühe või teise valimisel.

Teine suurepärane allikas renderdamisviiside kohta, mis samuti sisaldab illustratsioone, asub siin.

### Millist renderdamisviisi kasutada piltide kuvamisel monitoril?

Levinud valik on suhteline kolorimeetriline. Kui sa ei soovi just väga eriskummalisi tulemusi, ei soovitaks ma kasutada absoluutset kolorimeetrilist (nt. ufraw puhul).

### Mis on väljundvaade?

Väljundvaade näitab oodatavaid erinevusi selle vahel, mis on näha ekraanil, ja mida võib oodata näha trükis. Väljundvaate jaoks on vajalik luua printeri profiil (täpsemalt printeri-paberi kombinatsiooni profiil, sest kasutatav paber mõjutab tindi värve ja valgepunkti). Kui väljundvaate pilt ei ole meelepärane, saad teha sellesse muudatusi (oma tööruumis, mitte pärast pildi teisendamist printeri ruumi!), et see oleks rohkem kooskõlas sellega, milline peab välja nägema lõplik väljatrükk.

### Millist renderdamisviisi kasutada väljundvaate jaoks?

Ma olen ikka kuulnud, et pildi teisendamisel suuremast tööruumist väiksemasse printeri ruumi tuleks kasutada pertseptuaalset renderdamisviisi. Aga eriti mainitud Cambridge in Color artikli valguses tundub, et pertseptuaalne viis ei pruugi alati anda parimat tulemust sõltuvalt pildi ning printeri-paberi konkreetsetest värviulatustest. Ma olen teinud viimasel ajal üsna palju katseid renderdamisviisidega trükkimisel ning avastanud, et minu piltide puhul annavad kolorimeetrilised viisid puhtamad ja eredamad värvid, ehkki sel juhul tuleb pilte väga hoolikalt redigeerida, et vältida heledate toonide ja varjude äralõikamist. Fotofoorumite ja internetis leiduvate artiklite põhjal jääb mulje, et pertseptuaalne renderdamisviis on lihtsalt üks, mitte aga kindla peale parim võimalus.

### Aga mustpunkti kompensatsioon?

Mustpunkti kompensatsiooni selgeim definitsioon, mida ma olen kohanud, kõlab järgmiselt: "BPC võimaldab leida tasakaalu digitaalfailide musta maksimaalse taseme ning eri digitaalseadmete [näiteks printeri] musta võimaluste vahel" (tsitaat siit).

Mainitud artikkel sisaldab väga selget (ehkki Adobe-keskset) seletust, kuidas mustpunkti kompensatsioon toimib ning millised on selle kasutamise või mittekasutamise praktilised tagajärjed. Kokkuvõtvalt võib öelda, et see sõltub asjaoludest. Proovi väljundvaadet mustpunkti kompensatsiooniga. Kui tulemus meeldib, kasuta seda. Kui ei, siis ära kasuta.

### Kas ühest värviruumist teise teisendades saab kasutada kõiki renderdamisviise?

Lühidalt - ei. See, milliseid renderdamisviise saab kasutada ühest profiilist teise teisendamisel, sõltub sihtprofiilist. Sugugi kõik profiilid ei toeta kõiki renderdamisviise. Kui valid toetamata renderdamisviisi, kasutab LCMS hoopis profiili vaikimisi renderdamisviisi.

Teaberohke ja humoorika arutluse eri renderdamisviise ümbritsevatest müütidest leiab siit ja siit.

### Miks soovitatakse pertseptuaalset renderdamisviisi nii sageli kui "fotograafilist" renderdamisviisi?

See on turvaline valik, sest selle puhul välditakse varjude ja heledate toonide äralõikamist, ehkki see võib tulla kõigi värvide küllastuse kaotamise hinnaga. Nii et kui sa ei suvatse tegelda väljundvaadete loomisega, siis vali pertseptuaalne renderdamine (kui sa ei soovi väljundvaadetega tegelda, tasuks kindlasti püsida ka sRGB juures).

## Mõned definitsioonid ja kommentaarid

Värvihalduse esmatutvustus on sellega läbi. Me tegime värvihalduse läbi kaamerast ja monitorist tööruumi ja printerini. Mina sain selle käigus palju teada ja ma loodan, et ka sina. Nüüd aga mõned täiendavad kommentaarid ja definitsioonid.

Profiili omistamine tähendab pildi RGB arvude tähenduse muutmist uue profiili põimimisega, ilma et muudetaks pildi iga piksliga seotud RGB arve endid. "Teisendamine" mingisse profiili tähendab uue profiili põimimist, aga samal ajal ka RGB arvude muutmist, et RGB väärtuste tähendus - see tähendab tegeliku maailma nähtav värv, mida väljendab pildi iga piksliga seotud RGB arvukolmik - jääks samaks nii enne kui ka pärast ühest ruumist teise teisendamist.

Samas peaks alati, kui uude tööruumi teisendamise asemel omistatakse uus tööruumi profiil (välja arvatud algsel kaamera profiili omistamisel pildifailile, mille saad toorfailide töötlemise tarkvaralt), pildi väljanägemine muutuma suhteliselt drastiliselt, reeglina halvemaks, kui just varem pole pilti juhuslikult põimitud päris vale profiil.

Teoreetiliselt peaks olema võimalik pilti teisendada korduvalt ühest tööruumist teise ning kui kasutad värvihaldusega pildiredaktorit, peaks ekraanil nähtav pilt jääma samaks, isegi kui iga teisendamisega muutuvad pildi RGB arvud. Tegelikult aga halveneb pilt veidi iga teisendamisega selle käigus tekkivate ümardamisvigade tõttu, samuti värviulatuse lõigete tõttu, kui tegemist on teisendamisega suuremast tööruumist väiksemasse.

Seadmest sõltuvad ja seadmest sõltumatud profiilid: kaamera, skanneri, monitori ja printeri profiilid sõltuvad kõik seadmest - need töötavad vaid konkreetse seadmega, mille jaoks nad profileerimise abil loodi. Tööruumi profiilid ja PCS-id on "seadmest sõltumatud". Kui LCMS on teisendanud pildifaili PCS-i abil seadmest sõltumatusse tööruumi, ei ole mingis mõttes enam tähtsust, millise seadmega pilt algselt loodi. Aga niipea kui soovid pilti kuvada või trükkida, läheb seade (monitor, printer) taas vägagi korda ning vaja on seadmest sõltuvat profiili.

Interpoleeritud toorfail ei ole toorfail. Mingil seletamatul põhjusel tekitab see lihtne tõsiasi palju segadust. Pärast seda kui toorfailide töötlemise tarkvara on interpoleerinud toorfaili ning selle siis väljastanud JPEG- või TIFF-failina, on algne toorfail ikka sama toorfail edasi, aga interpoleeritud fail on juba lihtsalt pildifail, mitte enam toorfail.

Lineaarsel on kaks kergesti segi minevat definitsiooni. "Lineaarne" võib tähendada seda, et pildi tonaalsus väljendab pildistatud originaalstseeni tonaalsust, mitte ei ole muudetud S-kõvera või muude kohaliku ja globaalse tonaalsuse muutmise vahendite abil. Kuid see võib tähendada ka seda, et värviruumi gammaedastuse kõver on lineaarne. Pilt võib olla "lineaarne" ükspuha kummas, mõlemas või ei kummaski tähenduses. Dcraw töötluse läbinud toorpilt on lineaarne mõlemas mõttes. Sama pilt Canoni DPP töötluse läbinuna ei ole lineaarne kummaski mõttes.

HDR ja LDR ei tähista pildi bitisügavust. "Suur dünaamiline ulatus" ja "väike dünaamiline ulatus" tähendavad pildi terviklikku dünaamilist ulatust. Tavapärast väikese dünaamilise ulatusega pilti, mis on tehtud kõigest F-arvuga 5 (juba keskmise tänapäeva digitaalkaamera F-arv võib olla 8 või 9), saab salvestada sõltuvalt tarkvarast 8-, 16-, 32- või isegi 64-bitisena, kui see ei suurenda pildi dünaamilist ulatust. Muutub ainult diskreetsete sammude arv pildi heledaimast toonist tumedaimani. Teiselt poolt saab F-arvuga 22 (mis väljub tunduvalt laiatarbe-digitaalkaamerate võimaluste piirest) salvestada pilti 8- või 16-bitisena, kuid tulemuseks on väga tugev vöödistumine (see tähendab äärmiselt tugev vöödistumine mis tahes toonivahemikus, mida saab tüüpilisel monitoril tegelikult korraga kuvada), sest diskreetseid samme pildi heledaimast tumedaima toonini on suhteliselt vähe.

Kaamera loodud JPEG-failid ei vaja kaamera profiili. Kõik JPEG-failid (või TIFF-failid, kui tarvitusel on vanem Minolta Dimage kaamera), mis tulevad otse kaamerast (isegi kui nad on tehtud kompaktkaameraga, mis ei võimalda salvestada toorfailina), alustavad elu kaameras kaamera analoog-digitaalkonverteri loodud toorfailina. Kui salvestad oma pildid JPEG-vormingusse, interpoleerib kaamera protsessor toorfaili, omistab kaamera profiili, teisendab saadud RGB arvud tööruumi (tavaliselt sRGB, kuid mõnikord saab sõltuvalt kaamerast valida ka Adobe RGB), sooritab JPEG tihendamise ning salvestab JPEG-faili kaamera kaardile. Niisiis ei ole kaamerast pärit JPEG- või TIFF-failile vaja omistada kaamera profiili, mis seejärel teisendatakse PCS-i vahendusel tööruumi. Kaamera JPEG-failid on juba tööruumis.

Kasulik matemaatiline teave, kui puutud kokku dcraw lineaarse gamma väljundiga. Matemaatiliselt normaliseeritakse (see tähendab jagatakse 256-ga, kui töötad 8-bitiste väärtustega) gammateisendusel RGB arvud ning võetakse saadud arvud sobivasse astmesse sõltuvalt lähte- ja sihtvärviruumi gammast ning seejärel normaliseeritakse tulemused uuteks RGB arvudeks. Pole kuigi raske, aga on väga õpetlik võtta see ette kalkulaatoril mõne RGB arvude kogumiga vahemikus (0,0,0) kuni (255,255,255), et näha, kuidas RGB arvud muutuvad ühest gammakodeerimisest teise. LCMS teeb seda sinu eest, kui lased LCMS-il teisendada ühest värviruumist teise. Aga kui KÕIK, mida sa soovid teha, on teisendamine ühest värviruumist samasse värviruumi, millel erineb ainult gamma, on mõttekas kasutada LCMS-i asemel imagemagickut ning muuta RGB arve otse ja omistada siis pildile uus tööruum. Tulemus on sel juhul täpsem kui värviruumi teisendamisel.

Autoriõigusega ja autoriõiguseta tööruumid: ma lähtun sellest, et kõik levinumad tööruumid, näiteks:

1. mitmed sRGB variandid (vt. color.org)

2. BruceRGB või BestRGB

3. eri ECI (Euroopa värviinitsiatiiv) tööruumi profiilid

4. AdobeRGB, Adobe WideGamutRGB ja Kodak/Adobe ProPhotoRGB (Kodak ja Adobe ProPhoto on samad, ainult erineva nimetusega) ning nende brändivabad autoriõiguseta analoogid (Oyranos sisaldab AdobeRGB brändimata versiooni))

ning veel paljud tööruumid, mida võiks nimekirja lisada, sobivad enam-vähem korralikult tööruumideks. Millist tööruumi kasutada, sõltub ainuüksi sinust endast, sinu nõuetest oma digitaalpiltide redigeerijana ja sinu kavandatud väljundist (veeb, kunstiline trükk vms.). Oluline on aga tähele panna, et kui kasutad Adobe või mingeid muid autoriõigusega tööruumi profiile, sisaldavad need profiilid autoriõiguse teavet, mis on näha pildi EXIF-infos. Ma olen viimasel ajal palju lugenud openicc postiloendeid. LCMS suudab ilmselt luua brändimata autoriõiguseta tööruumi profiile, mis on sisuliselt eristamatud bränditud autoriõigusega tööruumi profiilidest. See oleks suurepärane lisandus &digikam;, kui sellega saaks kaasa panna mitmed autoriõiguseta tööruumi profiilid, sealhulgas ProPhotoRGB, AdobeRGB ja Adobe WidegamutRGB brändimata ning teise nimega versioonid (eriti hea oleks kõigist kaks varianti, üks lineaarse ja teine tavalise gammaga).

## Universaalne transleerija: kaamera profiil, profiiliühendusruum ja LCMS

Niisiis kõlab küsimus iga dcraw loodud (oletame nii) 16-bitise TIFF-faili kõigi RGB väärtuste kolmikute puhul: "Mida tähendavad selle konkreetse kaameraga (mark ja mudel) loodud piltide kõiki piksleid moodustavate konkreetsete RGB väärtuste kolmikud teatava absoluutse standardi seisukohalt, mis osutab teatavale ideaalsele vaatlejale?" Seda ideaalsele vaatlejale viitavat absoluutset standardit nimetatakse enamasti profiiliühendusruumiks (Profile Connection Space, PCS). Kaamera profiil peab täpselt kirjeldama antud kaamera pikslite reageerimist kaamerasse sisenevale valgusele, et toorfaili konverteriga loodud väljundfaili RGB väärtusi saaks esmalt teisendada absoluutsesse profiiliühendusriimi ja seejärel PCS-ist sinu valitud tööruumi. Väga oluline on tähele panna, et enamikus avatud lähtekoodiga maailmas kasutatakse (nii teeb ka digiKam) kaamera profiili teisendamiseks PCS-i ja PCS-ist valitud tööruumi ning lõpuks vajalikku väljundruumi (trükkimiseks või ka kuvamiseks monitoril) LCMS-i (väike värvihalduse mootor). Minu testid, mis võib-olla pole kõll suuremat väärt, on näidanud, et LCMS teisendab täpsemalt kui Adobe kommertslik värviteisenduse mootor. Lisaks on pea kõigi toorfailide teisendamise programmide, sealhulgas kommertslikel suletud lähtekoodiga programmide nagu Adobe Photoshopi, aluseks tavaliselt dcraw sooritatud toorfaili dekodeerimine. Dcraw autor Dave Coffin on tõeline toorfailide teisendamise kangelane - ilma temata oleks me sunnitud endiselt kausutama Windowsi/Maci eranditult kommertslikku tarkvara, mis tuleb kaameraga kaasa. Dcraw interpoleerimisalgoritmid (seda ei tohi ära segada mainitud toorfaili dekodeerimisega), mis kuulub &digikam;i koosseisu ning mis korralikul kasutamisel annab tulemuse, mis on võrdne või paremgi kommertsliku, suletud lähtekoodiga tarkvarale. Linuxi ja avatud lähtekoodiga maailmas tegutsejad EI OLE digitaalfotograafia osas mingit teisejärgulised tegelased. Kohe kaugel sellest.

Kaks levinumat profiiliühendusruumi on CIELAB ja CIEXYZ (vt. Wikipedia artikli Color management osa värviteisenduse kohta ning seejärel artikleid CIELAB-i ja CIEXYZ-i kohta). LCMS kasutab kaamera profiili interpoleeritud toorfaili, see tähendab dcraw loodud TIFF-faili teisendamiseks sobivasse profiiliühendusruumi (tavaliselt CIEXYZ - miks? seda ma pole veel jõudnud selgitada). Profiiliühendusruum ei ole õieti tööruum. Pigem on PCS absoluutne taustaruum, mida kasutatakse ainult ühest värviruumist teise teisendamisel - niisiis võib PCS-i käsitleda universaalse translaatorina kõigi värviprofiilide puhul, millega pilt võib kokku puutuda teel kaamera toorfailist lõpliku väljundini.

1. LCMS kasutab kaamera profiili, mida nimetatakse ka sisendprofiiliks, dcraw loodud RGB arvude, millel on tähendus ainult sinu konkreetse kaamera puhul, interpoleerimisel uuteks RGB arvudeks, millel on tähendus ainult profiiliühendusruumi puhul.

2. LCMS teisendab profiiliühendusruumi RGB arvud vastavateks avrudeks sinu tööruumis, et saaksid oma pilti redigeerida. Ka neil tööruumi arvudel on tähendus ainult antud tööruumis. Visuaalselt üks ja sama punane on eri tööruumides esindatud erineva RGB arvukolmikutega ja kui sa omistad vale profiili, paistab ka pilt sõltuvalt profiilide erinevusest kas veidi või ka päris valena.

3. Pilti tööruumis redigeerides peab LCMS teisendama kõik tööruumi RGB arvud taas PCS-i ning siis korrektseteks RGB arvudeks, mis võimaldavad sinu monitoril (kuvaseadmel) esitada võimalikult täpselt redigeeritav pilt. Teisendus monitori jaoks tehakse lennult ja tõenäoliselt sa ei pane seda tähelegi, kui sellega ei peaks just midagi valesti minema - sellisel juhul näeb kuvatav pilt vale välja, mõnikord vaid veidi, mõnikord ka päris vale.

4. Kui oled pildiga rahul ja valmis seda ülejäänud maailmaga jagama, teisendab LCMS tööruumi RGB arvud tagasi PCS ruumi ja siis uuesto printeri värviruumi, kasutades printeri profiili, mis kirjeldab sinu printeri ja paberi kombinatsiooni (kui kavatsed pildi trükkida), või sRGB-sse (kui kavatsed pildi avaldada veebis või saata kirjaga sõpradele või luua slaidiseansi, mida vaadata ka teistes arvutites).

Kui nüüd veidi tagasi minna ja vaadata esimest värviprofiili, millega pilt kokku puutub, see tähendab kaamera profiili, siis dcraw võib rakendada kaamera profiili ka sinu eest (dcraw kasutab sisemiselt LCMS-i). Kuid 1) kaamera toorfailist saadud interpoleeritud RGB väärtustest koosneva TIFF-faili genereerimine ning 2) kaamera profiili rakendamine interpoleeritud failile on kaks täiesti erinevat asja (dcraw puhul lahus nii teoorias kui praktikas, enamiku toorfailide konverterite puhul lahus vähemalt teoorias). Dcraw käsurea väljundi võtmed "-o 0 [(igale kaamerale unikaalne) toorvärv] -4 [16-bitine lineaarne] -T [tiff]" annab dcraw'le korralduse väljastada toorfaili interpolatsioonist RGB arvud TIFF-i ILMA kaamera sisendprofiili rakendamata (nurksulgudes on esitatud kommentaarid, mida käsureal endal ei tohiks anda). Kui sulle tõepoolest meeldib töötada käsureal, võid kasutada kaamera profiili rakendamiseks LCMS-i tööriista tifficc. Selle eeliseks on see, et nii saab anda LCMS-ile käsu kasutada kõrge kvaliteediga teisendust (vaikimisi kasutab LCMS dcraw keskmist kvaliteeti). Miinuseks on mõistagi asjaolu, et kaamera profiili rakendamine käsureal lisab toorfaili töötlemissel ühe lisasammu.

### Kust leida kaamera profiile?

Kust siis hankida neid tabamatuid ja nii hirmsasti vajalikke kaamerale omaseid profiile, mida läheb vaja interpoleeritud toorfailide teisendamisel töö-värviruumi? Veidi teavet selle kohta, kust leida kaamerate valmisprofiile, jagab ufraw veebilehekülg. Aga paraku on digitaalfotograafia tõsiasi, et kaamera profiilid, mida pakuvad Canon, Nikon ja teised, töötavad kõige paremini just kaamera valmistaja enda toorfailide kommertskonverteriga. Sel põhjusel on näiteks Bibble ja Phase One (samuti Adobe, kuid ACR peidab Adobe loodud profiilid programmi koodi sisse) loonud oma profiilid kõigile kaameratele, mida nad toetavad. Seega tuleb lõpuks otsustada, kas soovid kasutada kaamera profiili, mis on kohandatud just sinu kaamerale, valgustustingimustele ja toorfailide töötlemise protsessile.

Aga mis puutub SINU kaamera profiili, siis õige vastus (eeldusel, et sa pole leidnud valmisprofiili, mis sinu vajadusi tõepoolest rahuldaks) on luua see ise või lasta see endale luua. Profileerimisteenust pakuvad üsna mitmed kommertsteenused, mõistagi tasu eest. Kuid oma kaamera profileerimiseks võib kasutada ka LProfi või Argylli. Ma ei ole veel seda ise teinud, sestap ei oska ma öelda, kui lihtne või keeruline kaamera profiili loomine tegelikult on. Aga arvestades seda, kui piinlikult põhjalikud on Argylli, LProfi ja LCMS-i taga seisvad inimesed värvihalduse puhul, on väga usutav, et kaamera profiili loomine pole midagi hirmrasket ning annab tõenäoliselt parema tulemuse kui kommertsprofiilid. Lõppude lõpuks pole ju Canon (või ka Bibble ja Phase One) profileerinud MINU kaamerat, vaid ainult minu kaameraga SARNAST kaamerat.

Tööruumid:

Nüüd on siis dcraw interpoleerinud sinu toorfaili, sa oled hankinud kaamera profiili ning kasutanud dcraw tifficc'i oma kaamera profiili rakendamiseks dcraw loodud TIFF-failile (või lasknud seda dcraw'' enda eest rakendada). Mida see kõik tähendab? Täielik vastus sisaldab hulgaliselt matemaatikat ja värviteadust, mis käib üle minu ja arvatavasti ka üle sinu mõistuse. Lühike ja praktiline vastus kõlab: ei kaamera profiili ruum ega profiiliühendusruum ole sobivad ruumid piltide redigeerimiseks. Järgmise sammuna tuleb valida piltide redigeerimiseks sobiv tööruum. Seejärel võetakse ette (või õigemini võtab selle ette LCMS-i värvihalduse mootor, mida sinu avatud lähtekoodiga digitaalfotograafia tarkvara kasutab) lausa kahekordne teisendus. Kõigepealt kasutab LCMS kaamera profiili iga dcraw väljastatud ja kaamera profiili rakendamata pildi piksli RGB väätuste teisendamiseks eespool mainitud profiiliühendusruumi. Seejärel teisendab ta PCS-i kõigi pikslite RGB väärtused sinu valitud tööruumi.

Segadusse ajav terminoloogia:

Enne tööruumide põhjalikumat tutvustamist tuleb ära klaarida mõned segased asjad, eriti terminoloogia osas:

Esiteks on sRGB nii töö-värviruum kui väljundvärviruum piltide puhul, mis on mõeldud esitamiseks veebis ja monitoril (kui sul on uhke uus monitor, mille värviulatus on suurem kui sRGB-l, võib muidugi kaaluda ka, millist väljundprofiili uue imekena ja loodetavasti korralikult kalibreeritud ja profileeritud monitori puhul kasutada, kuid palun teisenda oma pilt kindlasti sRGB värviruumi, enne kui saadad selle oma sõpradele!). Samuti on sRGB värviruum, mida eeldab pildifailide puhul valdav osa noo koduseid kui ka kommertslikke printereid ja trükikodasid. See on ka värviruum, mida eeldab suur osa rakendustest, kui pildil puudub põimitud värviprofiil, mis annaks rakendusele teada, millist värviruumi kasutada RGB arvude interpreteerimisel. Nii et kui otsustad värvihaldust mitte kasutada, on sellega seotud valikud õige lihtsad - kõik on sRGB värviruumis.

Teiseks alustavad kõik JPEG-failid (või TIFF-failid, kui tarvitusel on vanem Minolta Dimage kaamera), mis tulevad otse kaamerast (isegi kui nad on tehtud kompaktkaameraga, mis ei võimalda salvestada toorfailina), elu kaameras kaamera analoog-digitaalkonverteri loodud toorfailina. Kaamera protsessor interpoleerib toorfaili, omistab kaamera profiili, teisendab saadud RGB arvud tööruumi (tavaliselt sRGB, kuid mõnikord saab sõltuvalt kaamerast valida ka Adobe RGB), sooritab JPEG tihendamise ning salvestab JPEG-faili kaamera kaardile. Niisiis ei ole kaamerast pärit JPEG- või TIFF-failile vaja MITTE KUNAGI omistada kaamera profiili, mis seejärel teisendatakse PCS-i vahendusel tööruumi. Kaamera JPEG-failid on juba tööruumis.

Kolmandaks, kui kellelgi peaks kahtlusi olema, siis interpoleeritud toorfail ei ole enam toorfail: seda on interpoleeritud ning seejärel väljastatud TIFF-failina, mille RGB väärtused tuleb teisendada tööruumi, kasutades selleks kaamera profiili, PCS- ja LCMS-i. Neljandaks (see on puhtalt edaspidise huvides) tasub veidi tähele panna sageli kõlavat värvihalduse terminoloogiat: kaamera ja printeri profiil on mõlemad seadmest sõltuvad, tööruum aga seadmest sõltumatu, sest seda saab kasutada mis tahes pildi ja mis tahes korraliku värvihaldusega tarkvara puhul ilma sellele mõtlemata, kust on pilt ise pärit.

Viiendaks tuleb mainida, et ma olen kasutanud sõnu transleerima ja transleerimine, mis ju õieti tähendab tõlkimist või tõlgendamist, kui kirjeldasin, mida LCMS teeb, kui transleerib RGB väärtused ühest värviruumist teise PCS-i vahendusel. Täpsem termin oleks teisendamine, mida edaspidi kasutamegi. Ühest värviruumist teise saab teisendada neljal viisil: pertseptuaalne, suhteline kolorimeetriline, absoluutne kolorimeetriline ja küllastus. Millist meetodit igal pilditöötluse etapil toorfailist lõpliku pildini kasutada, väljub käesoleva käsiraamatu piiridest. Standardne nõuanne kõlab nii: kui kahtled, kasuta pertseptuaalset viisi.

Kuuendaks (ka see on puhtalt edaspidisteks vajadusteks) tähendab profiili omistamine pildi RGB arvude tähenduse muutmist uue profiili põimimise kaudu, ilma et samas muudetakse pildi iga piksliga seotud RGB arve endid; teisendamine tähendab uue profiili põimimist, aga ka samal ajal RGB arvude muutmist nii, et RGB väärtuste tähendus - see tähendab tegeliku maailma nähtav värv, mida esindab pildi iga piksliga seotud RGB arvukolmik - oleks sama nii enne kui ka pärast ühest värviruumist teise teisendamist. Teoreetiliselt peaks olema võimalik pilti teisendada korduvalt ühest tööruumist teise ning kui kasutad värvihaldusega pildiredaktorit, peaks ekraanil nähtav pilt jääma samaks, isegi kui iga teisendamisega muutuvad pildi RGB arvud. Tegelikult aga halveneb pilt veidi iga teisendamisega selle käigus tekkivate ümardamisvigade tõttu, samuti värviulatuse lõigete tõttu, kui tegemist on teisendamisega suuremast tööruumist väiksemasse.

Lõpuks (ja see on otsustava tähtsusega) EI OLE värvihaldus asjakohane ainult siis, kui pildistad toorfaile. Värvihaldus mõjutab pilditöötluse igat etappi sõltumata sellest, kas alustad toorfailiga, mida seejärel interpoleerid ja teisendad TIFF-failiks, või kaamera loodud JPEG- või TIFF-failiga.

Autoriõigusega ja autoriõiguseta tööruumid:

Ma lähtun sellest, et KÕIK levinumad tööruumid, näiteks:

1. mitmed sRGB variandid (vt. color.org)

2. BruceRGB

3. eri ECI (Euroopa värviinitsiatiiv) tööruumi profiilid

4. AdobeRGB, Adobe WideGamutRGB ja Kodak/Adobe ProPhotoRGB (Kodak ja Adobe ProPhoto on samad, ainult erineva nimetusega) ning nende brändivabad autoriõiguseta analoogid (Oyranos sisaldab AdobeRGB brändimata versiooni)

5. ning veel paljud tööruumid, mida võiks nimekirja lisada, sobivad enam-vähem korralikult tööruumideks. Millist tööruumi kasutada, sõltub ainuüksi sinust endast, sinu nõuetest oma digitaalpiltide redigeerijana ja sinu kavandatud väljundist (veeb, kunstiline trükk vms.).

Oluline on aga tähele panna, et kui kasutad Adobe või mingeid muid autoriõigusega tööruumi profiile, sisaldavad need profiilid autoriõiguse teavet, mis on näha pildi EXIF-infos. Ma olen viimasel ajal palju lugenud openicc postiloendeid. LCMS suudab ilmselt luua brändimata autoriõiguseta tööruumi profiile, mis on sisuliselt eristamatud bränditud autoriõigusega tööruumi profiilidest. See oleks suurepärane lisandus &digikam;, kui sellega saaks kaasa panna mitmed autoriõiguseta tööruumi profiilid, sealhulgas ProPhotoRGB, AdobeRGB ja Adobe WidegamutRGB brändimata ning teise nimega versioonid (eriti hea oleks kõigist kaks varianti, üks lineaarse ja teine tavalise gammaga).

Milline tööruum: gamma

Järgmine küsimus kõlab: milline tööruum valida? Wikipedia ütleb:

> Tööruumid, näiteks sRGB või Adobe RGB, on värviruumid, mis soodustavad redigeerimisel heade tulemuste saavutamist. Nii näiteks peaksid võrdsete RGB väärtustega pikslid paistma neutraalsetena. Suure (värviulatusega) tööruumi kasutamine võib kaasa tuua vöödistumist, väikese tööruumi kasutamine aga lõikeid. Piltide redigeerimiseks tuleb nende kahe vahel leida sobiv tasakaal.

See Wikipedia tsitaat pole vahest kuigi selge ja ma ei tea, kas ma suudan seda paremini selgitada, aga ma vähemalt püüan. "Võrdsete RGB väärtustega pikslid peaksid paistma neutraalsetena" tähendab seda, et iga sobivasse tööruumi teisendatud pildi piksli puhul, kus R=G=B, peaksid nägema ekraanil halli või musta või valget.

Teistest sobiva tööruumi tehnilistest tingimustest ei ole ma kuulnud, kuigi ma ei kahtle, et keegi on niisuguse nimekirja koostanud. Igal juhul iseloomustavad enamikku tööruumi profiile järgmised asjad:

1. RGB põhivärvid, mis määravad kindlaks värvivahemiku, see tähendab värviulatuse, mida antud profiil võimaldab

2. Valgepunkt, tavaliselt D50 või D65, mis määrab kindlaks tööruumi täieliku dünaamilise vahemiku alates 0,0,0 (täielik must) kuni heledaima võimaliku valgeni.

3. gamma

Eri RGB põhivärvide kasutamise praktilistest tagajärgedest, mis toovad kaasa suurema või väiksema tööruumi, tuleb juttu allpool. Tööruumi eri valgepunkti valimise praktilised tagajärjed väljuvad käesoleva käsiraamatu piiridest. Siinkohal tahan aga kõnelda veidi tööruumi gamma praktilistest tagajärgedest (suurepärast ülevaadet ja viiteid vaata Wikipedia artiklis gamma kohta).

Värviprofiili gamma määrab kindlaks, milline peab olema teisendus, et korralikult üle minna pilti põimitud värviprofiilist (mis võib olla näiteks sinu töö-värviruum) teise, erineva gammaga värviprofiili, näiteks sinu valitud tööruumi, või monitori profiilile pildi kuvamiseks ekraanil või ka ühest tööruumist teise või tööruumist printeri värviruumi.

Matemaatiliselt väljendudes normaliseeritakse gammateisendusel RGB arvud ning võetakse saadud arvud sobivasse astmesse sõltuvalt lähte- ja sihtvärviruumi gammast ning seejärel normaliseeritakse tulemused uuteks RGB arvudeks. LCMS teeb seda sinu eest, kui lased LCMS-il teisendada ühest värviruumist teise. Aga kui KÕIK, mida sa soovid teha, on teisendamine ühest värviruumist samasse värviruumi, millel erineb ainult gamma, on mõttekas kasutada LCMS-i asemel imagemagickut ning muuta RGB arve otse.

Tööruumi gamma üks praktilisi tulemusi on see, et mida suurem on gamma, seda rohkem toone saab kasutada varjude redigeerimisel ning ühtlasi seda vähem toone jagub heledatele toonidele. Pildi gamma muutmine jagab ümber pildi heledamatele ja tumedamatele aladele jaguvate toonide arvu. Teoreetiliselt võiks juhul, kui töötad väga tumedates toonides pildiga, kasutada suurema gammaga tööruumi. Kui aga töötad heledates toonides pildiga, näiteks eredas päikesevalguses pildistatud pruutkleidis inimesega valge lume taustal, tasuks valida väiksema gammaga tööruum, et heledaid toone oleks rohkem saadaval. Reaalses pilditöötluses aga kasutavad peaaegu kõik tööruume gammaga 1,8 või 2,2.

Mõned on üritanud standardida gammat 2.0. sRGB ja LStar-RGB ei ole gammapõhised tööruumid. sRGB kasutab selle asemel hübriidgammat ja LStar-RGB heledusepõhist toonireaktsiooni kõverat. Täpsemat teavet leiab siit ning veel rohkem Google'i otsinguga.

Lisaks gammale 1,8 ja 2,2 mainitakse tööruumi korral sagedamini veel ainult lineaarset gammat, mille väärtus on 1,0. Lineaarset gammat kasutatakse HDR (suure dünaamilise ulatusega) piltide puhul, samuti siis, kui soovitakse vältida gammast tingitud vigade sattumist tavapärastesse väikese dünaamilise ulatusega piltidesse. Gammast tingitud vigade tutvustamine ei mahu käesoleva käsiraamatu raamidesse. Soovi korral uuri gammast tingitud toonimuutuste kohta lehekülge Gamma errors, materjali piltide skaleerimise kohta ning muidugi ka Timo Autiokari teaberohket (ehkki mõneti lausa kurikuulsat) veebilehte.

Paraku - ja seda hoolimata kõigist vaieldamatutest matemaatilistest eelistest - on lineaarse gammaga tööruumidel varjudele nii vähe toone, et minu arvates on neid võimatu kasutada redigeerimiseks 8-bitiste piltide puhul ning palju parem pole asi ka 16-bitiste puhul. Kui peaks saabuma päev, mil me kõik redigeerime oma isiklikes superarvutites usinalt 32-bitiseid pilte, mida oleme teinud HDR-kaameratega, siis ma olen kindel, et me kasutame tõesti kõik tööruume, kus gamma on 1 Adobe Lightroom kasutab juba vargsi lineaarse gammaga tööruumi ning Lightzone on algusest peale kasutanud lineaarse gammaga tööruumi.

Milline tööruum suur värviulatus või väike värviulatus

Üks TÄHTSAMAID kaalutlusi tööruumi valimisel on see, et mõned tööruumid on teistest suuremad, mis tähendab, et nad katavad paremini nähtavat spektrit (ning võivad sisaldada ka kujutletavaid värve, matemaatilisi konstruktsioone, mida tegelikult pole olemas). Suurema tööruumi eeliseks on see, et nendes saab säilitada kõik kaamera jäädvustatud värvid, mis säilivad ka siis, kui LCMS teisendab kaamera profiilist ülisuure ulatusega profiiliühendusruumi ja sealt uuesti sinu valitud tööruumi.

Kuid kõigi värvide säilitamisel on oma hind, nagu allpool selgitatakse. Tundub, et nagunii sisaldavad digitaalpildid vaid väikest osa kõigist võimalikest nähtavatest värvidest, mida kaamera suudab jäädvustada. Seda väikest alamhulka saab alal hoida ka mõnes väiksemas tööruumis (suuremat värviulatust nõudev erand võib olla väga suure värviküllastusega objektiga, näiteks kollase nartsissiga pilt). Väga suure tööruumi kasutamine tähendab seda, et pildi redigeerimisel (kõverate rakendamisel, küllastuse suurendamisel jne.) võivad kergesti tekkida värvid, mida sinu väljundseade (printer, monitor) lihtsalt ei suuda esitada. Sel juhul tuleb teisendamisel sinu tööruumist väljundseadme, näiteks printeri ruumi redigeeritud pildi värviulatusest välja jäävad värvid uuesti seostada sinu printeri tööruumis kättesaadava märksa väiksema hulga värvidega, kusjuures osa neist värvidest võivad olla puhtkujutletavad. Seoste muutmine toob parimal juhul kaasa ebatäpsed värvid ja küllastuse vähenemise. Halvimal juhul võivad aga tekkida niinimetatud vöödistumine (banding, lüngad muidu sujuvas värviüleminekus, näiteks sinises taevas) või lõiked (clipping, näiteks hoolikalt viimistletud mahedad üleminekud punaste toonide vahel võidakse teisendamisel printeri värviruumi seondada ühtseks kärtspunaseks).

Teisisõnu võib öelda, et valesti käsitletud suure värviulatusega tööruumid võivad kaasa tuua teabekao väljundis Väikese värviulatusega tööruumid võivad samas kaotada teavet sisendis. Keskmise värviulatusega tööruumid püüavad leida kuldset keskteed. Nagu Wikipediagi ütleb, miski tuleb ikka millegi arvel. Toome siin ära mõned sagedasemad nõuanded:

1. Veebi mõeldud piltide puhul kasuta mõnda sRGB varianti (neid on mitu).

2. Parima täpsuses saavutamiseks piltide redigeerimisel (s.t. oma "bittidest" maksimaalse võtmiseks minimaalse vöödistumise või lõigete riskiga pildi teisendamisel tööruumist väljundruumi) kasuta väikseimat tööruumi, mis sisaldab kõiki pildistatud värve ja milles leidub veidi ruumi ka nende uute värvide jaoks, mida sa tahtlikult tekitad redigeerimise käigus.

3. Kui töötad 16-bitiste asemel 8-bitiste piltidega, vali pigem väiksem kui suurem tööruum.

4. Arhiveerimiseks teisenda värviteabe kaotamise vältimiseks toorfail 16-bitiseks TIFF-failiks suure värviulatusega tööruumis. Seejärel teisenda arhiveeritud TIFF meelepärasesse tööruumi (salvestades teisendatud TIFF-faili mõistagi mõne muu nimega). Täpsemalt kõneldakse sellest siin.

Nende nõuannete tööruumi valikute põhjendused jäävad väljapoole käesoleva käsiraamati piire. Rohkem teavet tööruumi valimise kohta annab Bruce Lindbloomi suurepärane veebilehekülg Info, Information about RGB Working Spaces, mis võrdleb visuaalselt eri töö-värviruumide värviulatust (kaasatud värvide hulka). Poolt- ja vastuväiteid suure värviulatusega tööruumide kasutamisele tuuakse ära vastavalt siin ja siin. Kui aga satud juba cambrideincolour.com veebilehele, uuri ka sealset värvihalduse õppematerjali.

### Väljundvaade

Väljundvaade võimaldab eelnevalt ekraanil (monitoril) näha, milline näeb oodatav tulemus välja mõnel teise seadme, tavaliselt printeri puhul. Väljundvaade näitab erinevusi oodatust enne nende tegelikuks muutmist, mis muu hulgas aitab kokku hoida väärtuslikku tinti. Sel moel saad aega ja raha kulutamata parandada oma töö tulemusi.

### Renderdamisviis

Renderdamisviis tähendab värviulatuse käsitlemise viisi juhul, kui kavandatud sihtvärviruum ei tule toime kogu värviulatusega.

- Pertseptuaalne, ka pildi või täieliku värviulatuse säilitamise viis. Tavaliselt soovitatakse seda fotode jaoks. Värviulatust laiendatakse või ahendatakse värviruumide vahel liikudes ühtlase üldilme säilitamiseks. Vähese küllastusega värvid peaaegu ei muutu. Rohkem küllastunud värve mõne ruumi värviulatuses võidakse muuta, et eristada neid väiksema värviruumi värviulatusest välja jäävatest küllastunud värvidest. Pertseptuaalsel renderdamisel rakendatakse samasugust värviulatuse laiendamist kõigile piltidele isegi siis, kui pilt ei sisalda märkimisväärselt värviulatusest välja jäävaid värve.

- Suhteline kolorimeetriline, ka väljundvaate või ühesuguste värvide ja valgepunkti säilitamise viis. Esitab värviulatusse jäävad värvid täpselt ning lõikab sellest välja jäävad värvid lähimasse võimalikku tooni.

- Absoluutne kolorimeetriline, ka sobivuse või ühesuguste värvide säilitamise viis. Esitab värviulatusse jäävad värvid täpselt ning lõikab sellest välja jäävad värvid lähimasse võimalikku tooni, ohverdades küllastuse ja mõnikord ka heleduse. Toonitud paberi korral võidakse valgeid toone tumendada, et toon püsiks algsega võrreldes sama. Näiteks kreemja paberi korral võidakse valgele lisada tsüaani, mis sisuliselt tumendab pilti. Fotograafidele see tavaliselt huvi ei paku.

- Värviküllastus, ka graafiline või küllastuse säilitamise viis. Seostab allika küllastunud põhivärvid sihtmärgi küllastunud värvidega, jättes kõrvale erinevused toonis, küllastuses või heleduses. Sobib hästi graafikale, fotograafidele pakub harva huvi.

### Lingid

- Color wiki

- CIELab

- Gamut explained